Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎BAZAT PE FAPTE REALE
‎SPITALUL ST. ALOYSIUS ‎PENNSYLVANIA, 1996
‎Mă ajută cineva aici?
‎Urgență! Secția 12.
‎- Urgență! Secția 12. ‎- Am nevoie de ajutor, vă rog!
‎Ce se întâmplă?
‎Avea convulsii ‎și a intrat în stop cardiac.
‎- Încep ventilarea. ‎- Ce se întâmplă, Charlie?
‎L-am găsit cu convulsii. ‎A făcut tahicardie și stop cardiac.
‎- Să schimbăm compresoarele! ‎- Bine.
‎În trei, doi, unu.
‎Bun schimb!
‎Ventilare, doi, trei, patru…
‎Ce se întâmplă aici?
‎Am auzit alarma de pe hol. ‎Am intrat și avea convulsii.
‎Am oprit alarma.
‎Avea tahicardie ‎și apoi a făcut stop cardiac.
‎Ai grijă!
‎Nu i-am injectat epinefrină. ‎A trecut un minut.
‎Bine. Administrați-i epinefrină! ‎Verificați-i pulsul după un minut!
‎Am înțeles.
‎Ventilare.
‎Compresiuni rapide.
‎- …doisprezece, 13, 14, 15… ‎- Ventilare.
‎Ventilare, doi, trei…
‎- Ventilare. ‎- …cinci, șase, șapte, opt, nouă, zece…
‎Verificați pulsul!
‎N-are puls.
‎- Îi puteți aplica șocuri? ‎- Da.
‎- Încărcați la 150 de jouli! ‎- Se încarcă.
‎- Ventilare. ‎- Zece, 11, 12, 13, 14, 15.
‎- Continuă compresiunile! ‎- …cinci, șase, șapte, opt, nouă…
‎- Îndepărtați-vă! ‎- Liber!
‎Reluați compresiunile! ‎Încă o doză de epinefrină!
‎Puțin mai adânci compresiunile.
‎Ventilare.
‎- Ventilare. ‎- Pauză!
‎Continuă!
‎Vorbește cu mine!
‎- E bine. ‎- Ventilare.
‎- …treisprezece, 14, 15…
‎Încă o doză de epinefrină!
‎…patru, cinci, șase, șapte…
‎- Încărcați! ‎- …zece, 11, 12, 13…
‎- Retrageți-vă! ‎- Liber!
‎- Liber! Totul e liber! ‎- Liber!
‎Gata! Continuă!
‎- Trei, doi, unu… ‎- Ventilare.
‎Mai rapide compresiunile, vă rog!
‎Ventilare.
‎…paisprezece, 15…
‎Două sute de jouli.
‎Ventilare.
‎- Ventilare. ‎- Liber!
‎Din nou!
‎Continuă!
‎- Ventilare. ‎- Nu văd o schimbare.
‎…zece, 11, 12, 13, 14, 15…
‎- Futu-i! ‎- …trei, patru, cinci…
‎Continuă compresiunile!
‎…zece, 11, 12, 13…
‎Gata!
‎I-a ajuns.
‎Înregistrați ora decesului ‎și sunați-o pe soția sa.
‎BAZAT PE CARTEA „INFIRMIERA CEA BUNĂ” ‎DE CHARLES GRAEBER
‎SPITALUL PARKFIELD ‎NEW JERSEY, 2003
‎Încă puțin.
‎- De cât timp sunteți căsătoriți? ‎- De trei ani.
‎Proaspăt căsătoriți.
‎Iubito, știi că te iubesc mult.
‎Gata! Am rezolvat.
‎Bine.
‎Îi aduci niște apă?
‎Regret. Nu are voie să bea până mâine. ‎Se poate îneca. Dar asta o va ajuta.
‎- Trebuie să plec, dar mă întorc. ‎- Nu vreau să pleci.
‎- Cunoști regulile. ‎- Nu.
‎N-am voie să rămân aici.
‎Sam, fotoliul ăsta e rabatabil.
‎Vrei o pătură și o pernă?
‎Da. Mulțumesc!
‎Bine. Rămâne între noi.
‎- Vin imediat. ‎- Mersi!
‎Nu înțeleg de ce are tensiunea scăzută.
‎Nu se știe, dar au cerut ‎alt set de analize.
‎Bine. Și Holly?
‎Starea ei e stabilă, dar tot e nevoie…
‎Amy, vreau să discutăm ‎despre pacienta de la 310.
‎Frate!
‎- I-ai permis rudei ei să doarmă aici? ‎- E bătrân. Era istovit și era ora 01:00.
‎Nu avem personal ‎pentru a fi și hotel pentru rude.
‎Mi-au cerut să fac economie ‎la filtrele de cafea.
‎Fiecare bănuț e ca un prizonier.
‎Am implorat-o pe Linda Garran ‎ca să mai facă angajări.
‎Da.
‎Dar am angajat pe cineva ‎pentru tura de noapte.
‎E angajat nou, are multă experiență ‎și recomandări grozave.
‎Grozav!
‎Cu plăcere!
‎Aici, Viv.
‎Bună, Holly! Sunt Amy.
‎Așa. Te întorc puțin.
‎Îți pun brațul jos.
‎M-am întâlnit cu sora ta ‎când am intrat în tură.
‎E tare drăguță. V-ați distrat împreună?
‎Nu-mi vine să cred că are gemeni.
‎Nu știu cum…
‎reușește.
‎Așa!
‎Unu, doi, trei.
‎Cum a fost puiul?
‎- L-ai agitat în punga de hârtie? ‎- Am respectat rețeta Juliei Child.
‎Minunat!
‎Îmi ești datoare pentru vinerea trecută.
‎- Dar putem amâna. ‎- Nu! Îmi pare rău.
‎Nu, serios, e în regulă.
‎Sunt idioată.
‎- Deci, 20, 40… ‎- Nu e nevoie s-o faci.
‎- Pot aștepta. ‎- Șase, șapte… Nu! Opt, nouă…
‎Zău așa! Poftim! Sunt 50.
‎- Îmi pare rău. ‎- Mulțumesc. Și mie.
‎Haide, domnule Teddy! Mergem la școală.
‎Cred c-am mai discutat ‎că domnul Teddy nu merge la școală.
‎- Mersi, mamă. ‎- Vino aici, domnule Ghiozdan!
‎Sunt gata.
‎- Pa, mamă! ‎- Pa! O zi bună! Vă iubesc.
‎- Apropo, e nevoie să cumperi lapte. ‎- Bine. O să cumpăr.
‎- Pe curând! ‎- Mersi!
‎La cursuri, fetelor!
‎Nu sunt veștile la care speram.
‎Cât de nasol e?
‎Dacă vei continua așa,
‎vei avea un atac de cord grav ‎în câteva luni, care poate fi fatal.
‎Data trecută, mi-ai spus că am opțiuni.
‎Asta era înainte de analizele de azi.
‎Acum e important ‎să-ți reziste inima de ajuns.
‎Pentru ce?
‎Ca să faci un transplant.
‎Va trebui să nu mai lucrezi ‎și să-ți iei concediu medical.
‎Nu pot. Am nevoie de asigurare.
‎Concediul plătit necesită ‎un an de vechime.
‎Ai copii, nu?
‎Prezinți risc mare pentru atac cerebral. ‎Vorbește-le despre simptome!
‎Primele semne sunt respirația greoaie, ‎durerea în piept, slăbiciunea sau leșinul.
‎Trebuie să le spui, ‎în caz că se întâmplă ceva acasă.
‎Bine?
‎Bună! Mă numesc Loughren. ‎Vreau să plătesc.
‎Sigur.
‎- Văd că n-ai asigurare medicală. ‎- Nu.
‎Testul și consultația fac 980 de dolari.
‎Pot plăti cu două carduri?
‎Sigur.
‎Maria, poți să mă întorci ‎ca să mă uit la televizor?
‎Mulțumesc.
‎Bună!
‎- Ești noul tip? ‎- Da, Charlie.
‎Bună! Eu sunt Amy.
‎- Bună! ‎- Încântată.
‎- Bine ai venit! ‎- Mulțumesc.
‎Ți-a arătat cineva locul?
‎Încă nu. Am primit în grijă pacienți, dar…
‎Hai să ți-l arăt!
‎Toți avem acces la computer.
‎Dar avem cod de acces la toaletă. ‎E foarte important, codul original 4321.
‎Imposibil de ghicit.
‎Ai mai lucrat cu PYXIS?
‎Da, dar cred că aveam modelul din '97.
‎Bine. Hai să ți-l arăt!
‎Îți introduci codul de angajat.
‎CODUL DE SECURITATE
‎Și codul de securitate.
‎Scrii ce ai nevoie.
‎Și cantitatea.
‎TABLETĂ DE FUROSEMID 20 MG
‎Scoți una, două, trei, patru, cinci ‎și închizi sertarul!
‎- Ai înțeles? ‎- Da.
‎Au spus că ai experiență. ‎Unde ai mai lucrat?
‎Am lucrat peste tot.
‎Florians, Vance, Shawlands…
‎Shawlands? O fostă colegă lucrează acolo.
‎- Da? ‎- Lori.
‎- Lucas? ‎- Da!
‎Da, am lucrat mult împreună. ‎E grozavă. E o asistentă minunată.
‎N-am mai vorbit cu ea de o veșnicie. ‎I se mai spune „Racheta de buzunar”?
‎Nu. Doamne! Ce amuzant!
‎- O s-o sun ca s-o întreb. ‎- Te rog, nu-i spune că știi de la mine!
‎De cine ai grijă?
‎De cine am grijă?
‎Stevens, de la 311 și Martínez de la 310.
‎- Le știi prenumele? Nu le puneți la ușă. ‎- Și eu prefer să le folosesc prenumele.
‎- Ana. Să începem cu ea! ‎- Ana.
‎S-a prezentat la Urgențe ‎cu reacție adversă la amoxicilină.
‎Treaba e că era rețeta soțului.
‎Asiguratorul încearcă să le dea țeapă, ‎dacă le dăm șansa.
‎- Cum e pielea ei? ‎- Se descuamează.
‎Atunci, doar apă?
‎Da. Prima gură, diseară. ‎Hai să te prezint!
‎Apă, mai târziu.
‎Salut, porumbeilor!
‎- Uite pe cine am adus! ‎- Salutare!
‎Poftim!
‎E cel mai bun lucru ‎pe care l-ai gustat vreodată?
‎Poftim!
‎Hai s-o luăm încet, da?
‎Vreau să ți-l prezint pe Charlie, ‎asistentul tău în seara asta.
‎Dar, dacă ai nevoie de mine, ‎sunt prin preajmă. Bine?
‎- Cum te descurci, Sam? Bine? ‎- Mă anunți când te saturi.
‎- Te ustură? Bine. ‎- Mă întorc în curând.
‎Vom face o pauză, bine?
‎Am auzit că ați avut ‎câteva zile grele. Așa e?
‎Apăsați pe buton, ‎dacă aveți nevoie de ceva.
‎Sunt aici, oricând.
‎Voi fi Amy în seara asta.
‎- Salut! ‎- Bună!
‎Am rezolvat cu pacienții mei. ‎Mă duc la cantină ca să-mi iau de mâncare.
‎- Vrei ceva? ‎- Regret. Cantina se închide la 23:00.
‎- Trebuia să-ți spun. ‎- Rahat! Asta e! Nu mor de foame.
‎- Scuze! ‎- Nu. Îmi iau ceva de la automat.
‎Îți plac ouăle?
‎Am o salată de ouă mare și dubioasă, ‎pe care aș prefera s-o împart.
‎- E mai sigur în doi. ‎- Nu, mulțumesc.
‎Nu. Ți-o aduc când termin cu Holly.
‎- Ești sigură? ‎- Da.
‎Bine. Mersi!
‎Îmi plac crutoanele.
‎Adică biscuiții înmuiați?
‎- Asta sunt? ‎- Ei sunt delicatesele din salată.
‎Fiica cea mare a făcut-o. ‎Femeile din familie nu știu să gătească.
‎- Atunci gătește soțul tău? ‎- Nu, sunt doar eu și fetele.
‎Și eu am două fete.
‎De patru și șapte ani.
‎- Ale mele au cinci și nouă ani. ‎- Da?
‎Dar nu mai locuiesc cu ele.
‎Mama lor s-a mutat la șase ore distanță.
‎De asta mă aflu aici.
‎Mi se pare grozavă.
‎Bine.
‎- Da, e… ‎- Camera 307.
‎Steven. Mai am un minut până urinează.
‎Mă ocup eu.
‎Ești sigur? Mersi!
‎Salut, Steven! Eu sunt Charlie. ‎Mă tem că Amy e ocupată, așa că…
‎Te ajut? Ai o mică problemă?
‎Charlie, ce faci?
‎Ba poți!
‎- Uite! ‎- Și? Nici nu-ți place de ea.
‎- Ba da! E prietena mea, Jackie! ‎- Nimeni nu va observa.
‎Toți vor observa.
‎Ba nu! Zău așa…
‎Ba da!
‎- De ce trebuie să le folosesc? ‎- Hei!
‎Ce porcărie!
‎- Termină! Ce este? ‎- Mi-ai distrus pantofii!
‎Nu. Am vrut să te ajut.
‎- Du-te la Maya! ‎- E clar că n-a fost așa, Jackie.
‎- E… ‎- E în regulă.
‎De ce țipi la Jackie?
‎- Le-a lipit tălpile. ‎- Nu e mare lucru, Alex.
‎- Îi fac la loc. ‎- Tu ai pus-o.
‎Uite, se dezlipește!
‎- Sunt ambii pantofi. ‎- Le pot desprinde.
‎Ba nu poți!
‎Calmează-te! Nu e sfârșitul lumii.
‎Nu.
‎Stai! Ascultă! Te înțeleg. Fac tot ce pot.
‎- Știu că n-ai cât prietenii tăi, dar… ‎- N-am de niciunele!
‎- Nu te am nici pe tine. ‎- Regret…
‎Futu-i!
‎Amy?
‎Ce este? Ești bine?
‎Sunt bine.
‎Stau aici până te simți mai bine, da?
‎Respiră odată cu mine.
‎Respiră!
‎E în regulă.
‎Cardiomiopatie.
‎Cheaguri de sânge pe inimă.
‎Atunci de ce lucrezi?
‎Nu am asigurare de sănătate.
‎- Ai vorbit cu un cardiolog de aici? ‎- Nu, te rog!
‎Bine.
‎Nu le spune!
‎- Mă vor concedia. ‎- Bine.
‎Nu voi spune nimănui.
‎- Bine. ‎- Da.
‎Cât trebuie să mai lucrezi aici ‎ca să ai asigurare?
‎Patru luni.
‎Bine.
‎Te pot ajuta.
‎Haide!
‎Poți rezista.
‎O să fie bine.
‎Bine?
‎Ți-e frig?
‎Poftim!
‎- Ceva nu e în regulă cu ușa. ‎- Se face așa.
‎Mersi.
‎Apropo de energie, cum a fost în parc?
‎S-a răzgândit.
‎- Nu! ‎- Ba da!
‎M-a amânat o săptămână. ‎M-a sunat înainte să iau fetele.
‎Da.
‎- Mă așteptam, sincer. ‎- O clipă.
‎Ce mai faci? Unde e Sonya?
‎Ce avem?
‎A avut o problemă de familie, ‎așa că-i fac eu predarea turei.
‎- Pacienta de la 310… ‎- Da.
‎…a murit înainte de schimbul turei.
‎- Ana? ‎- Da. Doamna Martínez.
‎Nu mă întreba! Nu știu ce s-a întâmplat. ‎Soțul a fost chemat. E pe drum.
‎Starea pacientului de la 309 s-a agravat…
‎Ana a murit.
‎Cum au putut s-o lase așa?
‎Mama a murit în spital când eram copil.
‎Când am ajuns acolo, era… ‎În primul rând, o pierduseră.
‎- Nu… ‎- Da.
‎O nebunie. Doar pentru câteva ore. ‎Apoi, când au găsit-o, arăta așa.
‎Era pe jumătate descoperită, goală. ‎A fost un dezastru total.
‎Pentru mult timp, așa mi-am amintit-o.
‎Charlie…
‎Pentru mine, partea asta e importantă.
‎Da.
‎Să-i acordăm demnitate.
‎Dl Martínez e afară.
‎Ar vrea să discute cu tine, Amy.
‎- Du-te! ‎- Te descurci?
‎Da, mă descurc.
‎- Mai zi-mi o dată. ‎- Să vedem.
‎DUPĂ 7 SĂPTĂMÂNI
‎Moartea suspectă a dnei Ana Martínez.
‎S-a prezentat la Urgențe ‎cu o reacție adversă la amoxicilină.
‎- A avut reacție la antibiotic. Ce mai e? ‎- Nu sunt siguri.
‎- Ei nu știu ce a ucis-o? ‎- Nu.
‎Ce vârstă avea?
‎Șaptezeci și șapte.
‎Șaptezeci și șapte…
‎De ce ne aflăm aici?
‎Sala de conferințe e aici.
‎Bine ați venit, ‎detectivi Braun și Baldwin!
‎Sunt Linda Garran, manager de risc. ‎Dânsul e Duncan Beattie, avocat.
‎Consiliul nostru.
‎Poate îl știți pe Malcolm Burrel ‎de la Consiliul Local.
‎Sunt un mare susținător ‎al poliției și al procurorului.
‎Ne bucurăm să vă cunoaștem.
‎Așa. Nu știm prea multe.
‎Doar că a murit cineva.
‎Un incident inexplicabil ‎în care pacienta a murit.
‎În ce sens, inexplicabil?
‎Experții medicali sunt de părere
‎că a fost o reacție adversă neobișnuită ‎la medicamente.
‎Dar n-am găsit nimic care să sugereze ‎că a fost un act deliberat.
‎- De ce ne-ați chemat? ‎- N-am crezut că era necesar.
‎Dar Ministerul Sănătății ‎impune protocolul, așa că iată-ne!
‎Cu ce a fost tratată?
‎Totul e listat aici.
‎Mulțumesc.
‎E un document destul de complicat.
‎O să-mi încerc norocul.
‎Veți vedea la pagina a treia
‎că pacienta 1 a avut analize anormale ‎și simptome potențial letale.
‎Unde e cadavrul doamnei Martínez?
‎A fost predat familiei.
‎V-au dat în judecată?
‎Nu credem că familia e conștientă
‎de circumstanțele neobișnuite ‎ale morții pacientei 1.
‎Nu trebuia să le dezvăluiți asta?
‎A fost o situație evolutivă.
‎Spitalul a cerut consultanță juridică ‎pentru a se asigura că s-a procedat bine.
‎Dar unde e corpul dnei Martínez?
‎Cum îl luăm?
‎Am înțeles că familia a incinerat-o.
‎Când a murit?
‎Acum șapte săptămâni.
‎Am derulat o anchetă internă.
‎De asta s-a întârziat.
‎Bine.
‎Desigur, trebuie să-i intervievăm ‎pe toți angajații de la ATI.
‎Faceți loc!
‎Sunt un om important în oraș.
‎De fapt, sunt cel mai important din oraș.
‎Și poate că cel mai important om ‎la vest de Pecos.
‎„Unde o mai fi și asta?”
‎Sunt primarul din Humdrum Falls.
‎„Și ce faci?”
‎Nu fac nimic. Eu sunt primarul.
‎Bine.
‎„Trebuie să faci ceva acum.
‎E un oraș mic fără niciun cal, ‎dar a fost invadat de extratereștri.”
‎Va trebui să caut ‎în cartea mea ‎Cum să fii primar.
‎Unu. Ai șansa să porți un lanț elegant.
‎Doi. Ești condus într-o mașină mare ‎de șoferul personal.
‎Trei…
‎„Mănânci…” Uite!
‎„Trei. Mănânci și bei gratis.”
‎- Nu voi obține rolul ăsta. ‎- Nu te enerva!
‎Glumești? E minunat.
‎Nu. Iar profesorul a zis că ar trebui ‎să port costum și să am mustață.
‎Să par bărbat fiindcă sunt primarul. ‎Cică o fată primar ar fi ciudat.
‎Dar femeile pot fi primari.
‎I-am zis asta, dar…
‎E o piesă despre o invazie extraterestră. ‎Femeia primar e ciudățenia?
‎Dă-l naibii pe ăla!
‎- Am ajuns! ‎- Salut!
‎- Jackie! ‎- Nu! Nu pleca acum!
‎Regret, micuțo!
‎- Vino! Ghici ce am aici! ‎- Hai!
‎- Ghici! ‎- Bomboane?
‎Ia-mă de mâini!
‎Repetă după mine!
‎Sunt primarul din Humdrum Falls.
‎Te descurci!
‎Lapte și două plicuri de zahăr.
‎Au trimis ancheta internă?
‎Încă nu. Au nevoie de mai mult timp ‎pentru a aduna documentele relevante.
‎- Nu le-au ajuns șapte săptămâni? ‎- Așa ai crede.
‎Vrei să-i verific pe angajați?
‎Am făcut-o deja.
‎Un asistent a fost acuzat ‎de violare de domiciliu în Pennsylvania.
‎Da? Un asistent?
‎Da, un bărbat. Charles Cullen.
‎Când?
‎Acum opt ani.
‎- În ce district din Pennsylvania? ‎- În Palmer.
‎- Poliția din Palmer. ‎- Bună ziua!
‎Sunt detectivul Braun de la Omucideri ‎din cadrul procuraturii din New Jersey.
‎Am nevoie de informații despre un tip ‎arestat acolo în '95. Mă ajutați?
‎- Îmi spuneți numele lui? ‎- Charles Cullen.
‎E un bilețel pe dosar.
‎Nu știe dacă e de acolo.
‎- Îmi spuneți pe litere? ‎- Scrie „digoxină”.
‎Digoxină? Ce este? Un medicament?
‎- ‎Mai aveți informații? ‎- Arestat pentru violare de domiciliu…
‎Bine. Arestat pentru violare de domiciliu ‎și hărțuire în '95.
‎I-a tăiat cauciucurile colegei, ‎după ce s-au despărțit.
‎Acuzațiile au fost retrase.
‎- Cum? Acuzațiile au fost retrase? ‎- Da, toate acuzațiile.
‎Bine, mulțumesc mult!
‎- Da. ‎- La revedere!
‎Ceva nu e bine.
‎Spitalul a raportat cazul ‎după aproape două luni.
‎Anchetă internă secretoasă.
‎Avocați scumpi.
‎Bine.
‎Ei bine…
‎ce motiv ar avea ‎pentru a ascunde un deces?
‎Care e motivația?
‎E o afacere.
‎Nu există motivație mai bună decât banii.
‎Bună ziua! Puteți mânca în continuare.
‎Nu vă reținem mult.
‎Vrem doar să vă informăm ‎despre un eveniment pe care-l verificăm.
‎Am vrut să vă asigurăm
‎că eu și consiliul ne ocupăm de incident ‎și de tot ce are legătură cu el.
‎Dar ne-am gândit să vă adunăm
‎și să vă aducem la cunoștință ‎că poliția e implicată.
‎Despre ce e vorba?
‎A fost o problemă ‎cu decesul unei paciente de la ATI.
‎Moartea a fost suspectă? ‎Dacă poliția investighează…
‎Vreau să fie clar. Noi anchetăm, ‎cu ajutorul poliției locale.
‎- Știi despre cine se vorbește? ‎- Nu.
‎Dar, datorită faptului ‎că se desfășoară o anchetă externă,
‎dl Beattie, avocatul nostru, e aici
‎și ar dori să vă spună ceva.
‎Mulțumesc.
‎Da, vreau să vă spun ‎că voi discuta cu fiecare dintre voi.
‎Dar, ca o declarație generală pentru toți,
‎vreau să spun că, în astfel de momente,
‎confidențialitatea pacientului ‎trebuie să fie prioritatea absolută.
‎Contractele individuale sunt foarte clare ‎în privința asta.
‎Oricine vorbește cu poliția,
‎fără un reprezentant al spitalului,
‎va încălca acel contract.
‎În cele din urmă, ‎eu și dl Beattie vă suntem alături.
‎Vrem să fim prezenți la interviuri ‎fiindcă acționăm în interesul vostru.
‎Aveți acces complet, ‎dar ea va fi prezentă.
‎Sub nicio formă! Nu se poate asta.
‎E managerul de risc. Asta e treaba ei.
‎Cine va vorbi în prezența șefei?
‎Nu știm ce s-a întâmplat. ‎Nici măcar n-avem cadavrul.
‎Singurele lor condiții sunt ‎prezența ei la interviuri
‎și să nu vorbiți despre medicamente.
‎Înțeleg de ce au cerut-o, ‎dar de ce le-ai făcut pe plac?
‎Ar trebui să fii procurorul.
‎Din câte văd,
‎cooperează pe deplin cu ancheta.
‎- Asta e tot ce avem. Asta e cooperare? ‎- M-au informat.
‎Adună documentele ‎și le trimit imediat. Se rezolvă.
‎O întrebare.
‎De ce ar derula Parkfield ‎o anchetă internă de șapte săptămâni,
‎ar chema poliția și ar implica-o pe ea, ‎dacă n-ar fi important?
‎Sunt precauți.
‎Discuția e încheiată. ‎Va fi prezentă în încăpere.
‎Gata!
‎Bună, Amy!
‎Bună!
‎Asistenta Loughren.
‎- Polițiștii Braun și Baldwin. ‎- Ce mai faci?
‎Despre ce e vorba?
‎Au niște întrebări informale. ‎Vor discuta cu mai mulți angajați ATI.
‎Ți-o amintești pe Ana Martínez?
‎Da, Ana a fost pacienta mea.
‎Îți amintești ceva ciudat ‎legat de ce i s-a întâmplat?
‎Ciudat?
‎A murit.
‎Da, și a fost foarte trist. A fost brusc.
‎- Brusc? ‎- Pacienții mor la terapie intensivă, dar…
‎nu ne așteptam.
‎Nu vreau să vă întrerup. ‎Putem vorbi o clipă?
‎Mă scuzați. Mă întorc imediat.
‎Ar fi bine să fie important. ‎Nu voiam să fim întrerupți.
‎Observi vreo abatere aici?
‎Ba da. Glucoza ei.
‎Este…
‎Da, glicemia e greșită.
‎Nu are peptide C.
‎- E ciudat. ‎- Ce înseamnă asta?
‎Înseamnă că insulina ‎nu a fost produsă de organismul ei.
‎Cineva i-a administrat-o.
‎Deduci din asta că a primit insulină?
‎Nu e pe listă și nu e diabetică.
‎Insulina ar fi fost ‎o eroare de dublă medicație.
‎- E ceva foarte rar, așa că… ‎- Eroare de dublă medicație? E rară?
‎Da.
‎Asta ar fi ucis-o?
‎Sigur.
‎Scuze!
‎Unde rămăseserăm?
‎Să vedem!
‎Ne poți spune ceva despre colegii tăi?
‎Nu vă deranjează ‎dacă o întreb despre un coleg, nu?
‎- Sigur că nu. ‎- Bun.
‎Înțelegem că lucrezi cu Charlie Cullen.
‎- Da. ‎- Ar putea fi implicat în asta?
‎Cred că trageți concluzii pripite.
‎Charlie nu era acolo.
‎Ana a murit pe tura de zi. ‎Eu și Charlie lucrăm noaptea.
‎N-avem motive să suspectăm ‎că a fost altceva decât un accident.
‎Mulțumim, Amy!
‎Îl cunosc foarte bine.
‎Suntem colegi de tură ‎și e un asistent foarte bun.
‎- N-ar fi greșit în halul ăsta. ‎- Mulțumesc, Amy!
‎- Unde e ancheta internă? ‎- Încă analizăm totul.
‎Nu e nevoie de asta. O luăm așa cum e.
‎Le voi cere colegilor ‎să vă trimită cutiile mâine.
‎Dar sper că puteți deduce ‎că au fost șapte săptămâni grele.
‎Opt.
‎Au trecut opt săptămâni.
‎Jack Ivins, 19 iulie 1988.
‎Se reface după operația de vezică biliară. ‎Nu au fost complicații.
‎I-am pus cateter.
‎Pregătește-te pentru un alt șoc ‎de 150 de jouli!
‎- Liber! ‎- Liber, la noi!
‎- Liber, oxigenul. ‎- Aplică șocul!
‎Reluați compresiunile!
‎Unu, doi, trei, patru, cinci, șase…
‎Compresiuni.
‎…nouă, zece, 11, 12, 13…
‎Oprește compresiunile! ‎Să verificăm ritmul!
‎- Nimic. ‎- E în fibrilație. Reluați compresiunile!
‎Să-i administrăm ‎un miligram de epinefrină!
‎…șase, șapte, opt, nouă, zece…
‎Să ne pregătim pentru un alt șoc ‎de 200 de jouli!
‎Epinefrina e gata.
‎Continuă ventilările!
‎- Douăzeci. ‎- Continuă compresiunile!
‎Vorbește-mi!
‎E gata epinefrina?
‎Schimbăm în cinci, patru, trei, doi…
‎Liber!
‎Oxigenul, liber.
‎Preiau eu. Are pulsul slab.
‎N-are tensiune arterială.
‎…patru, cinci, șase, ‎șapte, opt, nouă, zece…
‎Rahat!
‎Douăzeci și cinci. Acum!
‎Mai repede!
‎CODUL DE SECURITATE
‎RIDICAȚI: 1 TABLETĂ
‎ANULAT
‎Ia astea!
‎O să fii concediat.
‎Aparatul are o defecțiune.
‎Dacă anulezi comanda în ultima clipă, ‎se deschide oricum.
‎Ai furat medicamente, Charlie.
‎Amy, încetează! Nu-ți face griji! ‎Te ajut să treci peste asta.
‎Ce ți-a spus?
‎Are dreptate.
‎Cred că trebuie să-i spui lui Alex,
‎în caz că se întâmplă ceva ‎și eu nu sunt acolo.
‎N-au pe nimeni în afară de mine. ‎Nu pot să le părăsesc.
‎Nu le părăsești, Amy.
‎Nu se va întâmpla asta. ‎Cât mai e? Două luni?
‎Te voi ajuta. O să te operezi ‎și o să fii cu fetele tale.
‎Asta se va întâmpla.
‎Da?
‎Ar trebui să-i spui lui Alex.
‎Știu că sună înfricoșător, dar nu e.
‎Inimile au ventricule.
‎Sunt două cavități mici, ca baloanele, ‎care se umplu cu sânge
‎și-l circulă în corp.
‎Iar ale mele sunt…
‎sunt prea mari și s-au subțiat.
‎Dar voi fi bine. Iau medicamente.
‎Am doctori care au grijă de mine ‎și voi reveni la normal în curând.
‎Dar va avea nevoie ‎de ajutorul nostru, Alex.
‎Dacă se întâmplă să cadă, ‎să vorbească ciudat
‎sau să te chinui s-o trezești,
‎o pui pe Maya în fața televizorului, ‎suni la Urgențe și apoi mă suni.
‎Dar nu se va întâmpla asta.
‎Totul va fi bine. O să fiu bine.
‎Pot să mă uit la televizor?
‎Bine.
‎Sunt aici, dacă vrei să…
‎Charles Cullen cu C.
‎Cullen.
‎Sigur. O clipă! Îi caut dosarul.
‎Grozav! Mersi!
‎Trebuie să verific ceva cu șeful meu.
‎Bine.
‎Sigur.
‎Alo?
‎Salut! Aici, detectivul Braun. ‎Cu cine stau de vorbă?
‎Mark Rossi, avocatul ‎Spitalului St. Aloysius.
‎Salut, dle Rossi! Sper să mă ajuți.
‎Caut informații despre un fost angajat
‎din 1996, Charles Cullen.
‎Aceste informații sunt tratate ‎cu strictă confidențialitate.
‎Vreau să confirm ‎perioada de angajare, atât.
‎Vă comunicăm cu plăcere informațiile,
‎imediat ce ne prezentați citația.
‎Bine, mulțumesc mult.
‎Mulțumesc.
‎Asta e bătaie de joc.
‎Când îi aud numele, ‎nimeni nu vrea să spună nimic.
‎Detectivul Baldwin?
‎- Da. ‎- E de la spitalul Parkfield.
‎E ancheta internă.
‎- Trebuie să semnați aici. ‎- Bine.
‎- Te ajut să aduci cutiile? ‎- Nu, e doar ăsta.
‎O zi bună!
‎- Dnă Garran. ‎- Detectiv Baldwin.
‎- Mulțumesc că m-ați primit. ‎- Orice pentru a rezolva asta.
‎Am doar câteva întrebări.
‎- Raportul PIXIE. Medicamentele eliberate… ‎- PYXIS.
‎Corect.
‎Am aici toate medicamentele ‎eliberate asistenților.
‎- Nu-i așa? ‎- Așa e.
‎Speram să obțin raportul complet.
‎Acesta acoperă o perioadă scurtă ‎în jurul decesului Anei.
‎Mi s-a spus că stochează informația ‎timp de patru săptămâni.
‎Dar ați primit o copie ‎în timpul anchetei interne, nu?
‎Nu cred.
‎Adică, pot verifica, ‎dar tot ce am avut, v-am trimis.
‎Vedeți, asta e pagina nouă,
‎așa că paginile de la unu la opt ‎trebuie să fie pe aici.
‎O să mă interesez.
‎Asistentă Garran, ‎se pare că ascundeți probe.
‎- Nu înțeleg… ‎- Șase pagini. Unde-s celelalte?
‎Îmi pare rău. Am o altă întâlnire și nu…
‎N-am terminat.
‎O să reprogramez întâlnirea.
‎Ia loc!
‎- Pardon? ‎- Așază-te dracului!
‎Știi exact ce faci.
‎- Salut! ‎- Bună!
‎Știu că nu e voie cu copiii aici, ‎dar n-am avut cui să i-o las.
‎- E în ordine. ‎- Mulțumesc.
‎- Cum o cheamă? ‎- Vanessa.
‎Prințesa Vanessa.
‎Prințesa Vanessa?
‎Și eu am două fete, așa că înțeleg.
‎Ce vârstă are?
‎Șase luni.
‎Doarme toată noaptea?
‎- Nu. ‎- Îi ies dinții.
‎Da.
‎Asistentă Loughren?
‎Nu e urgent. Cod Violet în camera 300.
‎Bine.
‎Ce e Cod Violet?
‎Înseamnă că a sosit pizza. Vrei o felie?
‎Nu pot să refuz pizza.
‎Nu poți.
‎- Din păcate, tu trebuie să refuzi pizza. ‎- Bine.
‎Dar te vindeci frumos și o vei ține ‎în brațe pe Vanessa în scurt timp.
‎M-a drăcuit de 15 ori la telefon.
‎Doamne!
‎Nu e frumos.
‎Nu ți-am zis partea bună.
‎Acum, ca să mă împiedice să văd fetele,
‎a inventat o poveste ‎despre cum am fost rău cu câinele ei.
‎Nu glumesc. E din ce în ce mai bine.
‎Sincer, totul ar fi amuzant, ‎dacă n-ar fi adevărat.
‎Îmi pare rău.
‎Nu. Glumești? E vina mea.
‎Am ales o nebună.
‎Două minute, fetelor.
‎Bine. Te duci să-ți iei rucsacul și haina?
‎- Îți prind părul? ‎- Sigur.
‎Ce păr frumos!
‎Aș vrea să rămânem acasă.
‎Și eu vreau asta.
‎- Îți iei jacheta? Te iubesc. ‎- Da. Și eu.
‎Ce mai e acolo? E ceva nou?
‎Da, era o listă cu toate medicamentele ‎care erau în corpul Anei Martínez.
‎- Insulină? ‎- Da, și încă unul. Fii atent!
‎Digoxină.
‎Digoxină?
‎Baldwin!
‎- Pe bune? ‎- Rahat!
‎Ai țipat la ea. M-a sunat ‎Malcolm Burrel de la Consiliul Local.
‎Danny va fi bucuros ‎să-i ceară scuze dnei Garran.
‎E prea târziu.
‎Vi s-a blocat accesul la spital.
‎Poftim?
‎Nu ne pot bloca accesul ‎de la locul crimei anchetate.
‎- Ce crimă? ‎- Omor.
‎Pe ce vă bazați?
‎Pe dosare și pe interviul cu asistenta ‎convinsă că victima a primit insulină.
‎Ce victimă?
‎Ana Martínez.
‎Nu ai cadavrul.
‎Fără cadavru, n-ai autopsie.
‎Știi cum merge.
‎Accesul blocat la spital?
‎Bună, Kelly! Tom a sunat să vadă ce faci.
‎Nu-mi vine să cred ‎cât de drăguță e Vanessa.
‎Cine e Vanessa?
‎Kelly, știi unde ești acum?
‎Răspunde-mi, scumpo!
‎Sunt la spital.
‎La care spital?
‎Bine.
‎Strânge-mi mâinile!
‎Hai! Strânge-mă!
‎Puțină lumină.
‎A venit Tom pe aici?
‎A sunat să afle cum ești.
‎- Bună, Tom! Sunt Amy de la spital. ‎- Bună! Ce este?
‎Cred că ar trebui să vii. ‎Starea ei s-a schimbat peste noapte.
‎Cred c-ar trebui să vii mai repede.
‎Pe curând!
‎Am verificat-o pe Beth. Încă doarme.
‎- Jack tot apasă butonul de apel… ‎- Doamne!
‎Ce este?
‎Are insulină în organism.
‎Urgență! Aripa de vest.
‎Doamne! Nu!
‎Nu!
‎Doamne!
‎E în ordine.
‎Rahat!
‎Bună! Scuze că te deranjăm!
‎Nu.
‎Avem nevoie de ajutorul tău.
‎Regret. Nu știu ce i s-a întâmplat.
‎Cui?
‎Lui Kelly Anderson. Adică…
‎Cine e Kelly Anderson?
‎Mai e o victimă?
‎Altă eroare de dublă medicație?
‎Cullen a fost lângă victimă?
‎N-are legătură cu Charlie.
‎- Cât de bine-l știi? ‎- Foarte bine.
‎Chiar așa?
‎A schimbat nouă spitale.
‎Și nimeni nu vorbește cu noi.
‎Cum adică?
‎Dacă se întâmpla ceva, ‎nu obținea o altă slujbă.
‎- Spitalul lua măsuri. ‎- Așa ai crede.
‎Da.
‎Ne pun piedici.
‎Trebuie să ne ajuți.
‎Mamă, vii?
‎Bună, scumpo! Da, vin imediat. ‎Așteaptă înăuntru, bine?
‎Bine.
‎Nu pot vorbi acum. Copilul meu e aici.
‎Bine. Uite cartea mea de vizită.
‎Sună-mă! Poate că nu e cine crezi tu.
‎O zi bună!
‎Mulțumim.
‎Bună!
‎Ai nevoie de ceva?
‎- Nu? ‎- Sunt bine.
‎Bine. Spune-mi dacă ești obosită!
‎- Te anunț, dar mă simt bine. Da. ‎- Da?
‎Bine.
‎Amy Loughren!
‎Rachetă de buzunar!
‎- Mă bucur să te văd. ‎- Știu. Ce bine arăți!
‎- Serios? ‎- Da! Arăți grozav.
‎- Mulțumesc. ‎- Cu plăcere.
‎- Sunt extenuată. ‎- Bună! V-ați hotărât?
‎- O omletă cu cașcaval. ‎- Bine.
‎- Cu ce se potrivește? ‎- Cu Chardonnay.
‎Un pahar mare și rece de chardonnay sec.
‎- Și eu. Mersi! ‎- Bine. Vin imediat.
‎- Când am fost ultima oară în bomba asta? ‎- Acum mult timp. Cel puțin un deceniu.
‎- Poftim? ‎- Sau doisprezece ani?
‎Iisuse!
‎- Îmbătrânesc. ‎- Poftim!
‎Mulțumesc.
‎Ce face Paul?
‎Ne-am despărțit.
‎- Rahat! ‎- Nu e mare scofală.
‎A fost cu mult timp în urmă ‎și împărțim tutela câinilor.
‎Ne-am chinuit ca să ne punem de acord. ‎Mă bucur că ai sunat.
‎Și eu.
‎- Voiam să te întreb. E cam ciudat. ‎- Așa îmi place.
‎Îți amintești de un coleg ‎pe nume Charlie Cullen?
‎- Da. ‎- Da?
‎De ce?
‎Lucrez cu el la Parkfield.
‎Umbla un zvon despre el.
‎Că a fost vinovat de un deces.
‎Că a cauzat o supradoză.
‎Cu ce?
‎Au găsit insulină ‎în perfuzia cu ser fiziologic.
‎Au găsit-o în mai multe pungi.
‎Cele din magazie erau înțepate.
‎Cineva le injectase, ‎înainte să fie folosite.
‎De ce au dat vina pe Charlie?
‎Nu au făcut asta.
‎Dar aveam urgențe în fiecare seară. ‎Uneori, două sau trei.
‎Și, după ce a plecat,
‎am avut doar o urgență pe lună.
‎Și voi pățiți asta?
‎Doamne!
‎Bună!
‎Ușurel!
‎Ești bine. E în regulă.
‎Amy, e în regulă.
‎Ești la Urgențe și ești bine.
‎Am verificat ce fac fetele. ‎Jackie e cu ele.
‎Pot să le aduc aici.
‎- Nu. ‎- Nu? Bine.
‎Vrei niște apă?
‎Nu?
‎Să nu mă mai sperii așa, te rog!
‎Vreau să plec.
‎Știu.
‎Te înțeleg.
‎Nu-i lăsăm să afle.
‎Unde e asistenta?
‎Nu-ți face griji! Aveai tensiunea bună.
‎Pulsul e sub 80 de o oră.
‎Ți-am văzut analizele. ‎Troponina e mare, dar e în scădere.
‎Așa că ești bine.
‎Ești norocoasă. Putea fi mult mai rău.
‎- Vreau să merg acasă. ‎- Știu.
‎- Bine. ‎- Bună! I-a crescut pulsul.
‎- Te-ai trezit? ‎- Adu-mi foaia de externare!
‎Nu e o idee bună. ‎Ar trebui să rămână peste noapte.
‎Ne descurcăm.
‎- Plec pe propria răspundere. ‎- Ești sigură?
‎O conduc eu acasă. ‎Am grijă de ea. Mulțumim.
‎E în regulă. Mulțumim!
‎Te rog, oprește-te!
‎Bine.
‎Dă-mi brațul!
‎Sigur nu vrei să intru?
‎Pot să dorm pe canapea.
‎- Pot să duc fetele la școală. ‎- Nu vreau să le sperii.
‎Nu se va întâmpla nimic. Vreau să dorm.
‎Ai dreptate.
‎- Mersi, Charlie. ‎- Da.
‎Dacă vrei ceva…
‎Te sun.
‎Da?
‎Mai e o lună, Amy.
‎Ne descurcăm.
‎Ai înghețat. Du-te.
‎Sună-mă!
‎Trebuie să rămână secret.
‎Doamne!
‎Să nu afle nimeni!
‎Voi fi concediată.
‎Am înțeles.
‎O face în magazie…
‎înainte să fie folosite.
‎Injectează insulina în pungă.
‎Și, pentru că intră lent în sânge,
‎poate dura ore sau chiar o zi ‎până la deces.
‎Îi omoară fără să-i atingă.
‎Ar putea pune altceva ‎în afară de insulină în perfuzii?
‎Da, lichidele incolore nu-s detectate.
‎Digoxina e incoloră?
‎Da.
‎Poate fi letală?
‎- Crezi că asistenta va vorbi cu noi? ‎- Nu.
‎Își va pierde slujba.
‎Vrei să te uiți la ce am primit ‎din partea spitalului?
‎Unde e restul?
‎Asta e tot ce avem. Doar atât ne-au dat.
‎Raportul PYXIS are doar două pagini.
‎Au spus că stochează ‎până la patru săptămâni.
‎Nu, e computer.
‎Păstrează informațiile de la instalare.
‎O să scot raportul lui Charlie ‎de la aparatul din secția mea.
‎Și vom folosi asta ca să dovedim ‎că a scos insulină și digoxină
‎când a murit Ana.
‎Problema e că Ana Martínez ‎a fost incinerată,
‎așadar nu avem autopsie.
‎Avem nevoie de un cadavru.
‎SE TIPĂREȘTE RAPORTUL
‎PACIENT: JACK IVINS / DIGOXINĂ
‎RUPERTSON / DIGOXINĂ
‎BRAGG / INSULINĂ
‎Cum știi, soțul lui Kelly Anderson ‎ne-a permis s-o dezgropăm
‎pentru examinare.
‎Din autopsie, știm că avea ‎insulină și digoxină în organism,
‎care au dus la moartea ei ‎în dimineața zilei de 15.
‎Da. Pe data de 14, la 20:47,
‎vedeți că Charlie a scos ‎insulină și digoxină din PYXIS.
‎Dacă ne uităm pe raportul despre Kelly,
‎vedem că glicemia ei scade la 21:56.
‎Acesta e efectul insulinei.
‎Și aritmie lentă la 22:15. ‎Asta e digoxina.
‎Așa că a folosit două substanțe letale.
‎A murit la 03:57.
‎Totul e acolo.
‎Stați puțin!
‎Aici scrie anulări, nu retrageri.
‎E o defecțiune a sistemului.
‎Când anulezi în ultima clipă, ‎sertarul se deschide,
‎dar raportează anulare.
‎Cullen știe despre asta?
‎L-am văzut făcând asta.
‎Insulină, digoxină. Sunt sute aici.
‎Bine, dar nu după astea. ‎Astea fac să pară că nu le-a scos.
‎Dar le-a scos.
‎L-ai văzut făcând asta?
‎Băieți, astea sunt dovezile.
‎Da, dar astea nu sunt.
‎Sunt doar anulări. Nu e nimic necurat.
‎Nu există dovezi de vinovăție.
‎Face asta de când s-a angajat.
‎Uitați-vă la toate anulările repetate!
‎Priviți! Nu sunt urmate ‎de comanda corectă.
‎A scos în mod repetat ‎vecuroniu și digoxină.
‎E evident că e ceva necurat.
‎Poate.
‎Sau conducerea spitalului nu a înțeles.
‎Zău așa! Linda Garran a fost asistentă.
‎A înțeles.
‎Da. Știe și nu face nimic.
‎Mulțumesc că ai venit în ziua ta liberă.
‎Bună! Puteți să-mi spuneți Charlie.
‎Am găsit ceva îngrijorător.
‎La ce spital ai fost angajat ‎înainte să ocupi postul de aici?
‎Sfânta Elisabeta.
‎Și care a fost perioada de angajare?
‎Nu sunt sigur. E vreo problemă cu ei?
‎Am fost atacat de niște colegi. ‎Poate că o fac din nou…
‎Ne interesează ‎perioada trecută la angajare.
‎Îți amintești?
‎Din iunie 2001 până în august 2003.
‎Da, asta ai scris.
‎Datele sunt incorecte, dle Cullen.
‎Spitalul ne-a confirmat ‎că ai fost angajat din mai,
‎așa că discrepanțele ‎din formularul de angajare
‎ne obligă să te concediem
‎pe loc.
‎Mă concediați pentru că am scris ‎datele greșite în cerere?
‎E stipulat în contract.
‎Cred că e nevoie să semnez ceva.
‎Asta e tot?
‎Asta e tot.
‎Mulțumim, dle Cullen.
‎Am vești de la Parkfield. ‎S-au ocupat de problema cu Cullen.
‎- Ce înseamnă asta? ‎- A fost concediat.
‎- Poftim? ‎- Îl lasă să plece?
‎Ce au spus?
‎Că au găsit discrepanțe ‎în documentele lui.
‎Care era starea lui de spirit? Era stabil?
‎Credeți că asta îl poate face ‎mai periculos?
‎Măcar nu va fi în preajma pacienților.
‎Nu poate răni pe nimeni.
‎A schimbat nouă spitale.
‎Nouă.
‎Ce nu înțelegi?
‎Toți spun același lucru. ‎Și fug de răspundere.
‎Se întâmplă la nesfârșit.
‎Se va angaja la alt spital ‎și totul va continua.
‎Tu ai permis asta.
‎Nu te uita la mine! Așa ai făcut.
‎- Jackie, m-am întors. ‎- Maya.
‎- Doamne! ‎- Maya! Îți spui replicile?
‎Bună, fetelor!
‎Le-am uitat.
‎Poftim?
‎Nu ai scenariul?
‎- Nu am scenariul. ‎- Doamne!
‎Bine, l-am pierdut.
‎Maya, ai făcut asta de atâtea ori!
‎Alex, poartă-te frumos cu sora ta!
‎Maya spune replica lui Charlie.
‎Ce faci aici?
‎Repetăm.
‎Unde e Jackie?
‎I-am spus să plece acasă, ‎ca să rămânem singuri.
‎Am gătit.
‎- Da. ‎- Charlie a gătit.
‎- L-am ajutat. ‎- Ba nu!
‎- Ba da! ‎- Ba nu!
‎- Ba da! ‎- Alex, am gătit cu toții.
‎De ce te porți ciudat?
‎Nu mă port ciudat.
‎- Facem ceva special. ‎- E rețeta mamei lui.
‎- Vino! ‎- Delicios!
‎Ia loc, relaxează-te! ‎Bucură-te de „Primarul din Humdrum Falls”!
‎S-o punem s-o joace pe Mop Hopsley?
‎- Da. ‎- Da?
‎Alex…
‎Maya, veniți aici!
‎- De ce? ‎- Pentru că v-o cer. Veniți aici!
‎Nu vreau.
‎Du-te la mama ta!
‎Treci încoace!
‎- Veniți încoace acum! ‎- Dar de ce? Mă distrez.
‎Duceți-vă în camera voastră!
‎De ce e atât de furioasă?
‎Nu știu.
‎Bănuiesc că ai auzit.
‎Da.
‎Ți-a spus de ce?
‎M-au concediat pentru că am scris ‎datele greșite pe formularul de angajare.
‎- Da. ‎- Da.
‎A fost o zi dementă.
‎Ultimele două luni au fost demente.
‎De fapt…
‎Nici nu trebuia să lucrez aici.
‎M-am angajat aici fiindcă voiam ‎să fiu aproape de fetițe.
‎Când am ajuns aici, ‎nici nu m-a lăsat să le văd.
‎Apoi a început să inventeze bazaconii, ‎că i-am otrăvit câinele.
‎și acum asta…
‎Cred că universul mă urăște, Amy.
‎- Pe bune. ‎- Charlie…
‎- În momentul de față. ‎- Știi că nu e adevărat.
‎- Îmi pare rău că ai pățit asta. ‎- ‎Nu, te rog, mie îmi pare rău.
‎Știu că mai ai trei săptămâni ‎și nu voi fi acolo ca să te ajut.
‎Dar te pot ajuta aici.
‎Pot să am grijă de ele, să fac de mâncare.
‎Orice ai nevoie.
‎Serios. Orice.
‎E în regulă.
‎Ți-am spus cum s-a enervat Alex?
‎- Nu. ‎- Da.
‎A luat-o razna.
‎Plângea și țipa.
‎Chiar se chinuie.
‎Lucrez atât de mult și…
‎Îmi pare foarte rău. E greu.
‎Dar cred că mi-ar prinde bine,
‎dacă aș putea sta puțin singură cu ele.
‎Doar eu și fetele.
‎Mă simt foarte prost să-ți spun asta,
‎pentru că știu că ai avut o zi infernală.
‎Charlie, sincer, ai avut un an infernal.
‎Nu.
‎Și…
‎Aș vrea să-ți fiu alături.
‎- Dar mă simt ca naiba. Îmi pare rău. ‎- Nu. Amy, termină! Înțeleg. Te rog!
‎E vorba despre copiii tăi. ‎Au nevoie de asta.
‎Da.
‎Ești o mamă bună.
‎Nu, uită-te la mine!
‎Ești o mamă bună.
‎- Bine. ‎- Mă bucur că te pot ajuta.
‎Promite-mi că vei mânca!
‎Miroase bine.
‎E rețeta mamei.
‎- Bine. ‎- Știi ce?
‎Stând aici, vorbind cu tine,
‎fiindu-ți alături…
‎mi-am dat seama că totul va fi bine.
‎Te am pe tine.
‎Le am pe Maya și pe Alex ‎și pe fetele mele.
‎E o slujbă. Mă pot angaja.
‎Poți.
‎Da.
‎Noapte bună!
‎Bună, Charlie!
‎Bună!
‎- Voiam… ‎- Ești bine?
‎Da! Vreau…
‎Vreau să-mi cer scuze. ‎M-am purtat ciudat ieri.
‎Aseară, a fost…
‎- Termină! ‎- Scuze!
‎- Ai stat cu Alex după ce am plecat? ‎- ‎Da. Mulțumesc!
‎Da? Ce bine!
‎Cred că amândouă aveați nevoie de asta.
‎Mă bucur că v-am putut ajuta.
‎Tocmai plecam la serviciu și…
‎Charlie, mă deranjează atât de mult ‎că nu vei fi acolo!
‎Știu. Și mie mi-e dor de tine.
‎Vrei să mergem în parc cu fetele?
‎PRÂNZUL
‎Amy?
‎Poate să luăm prânzul‎.
‎- Da. ‎- Bine.
‎Îmi convine. Când poți?
‎Lasă-mă să mă gândesc puțin.
‎Sâmbătă?
‎Da. Îmi convine sâmbătă.
‎Trebuie să plec la serviciu…
‎- Aleg un local și-ți trimit detaliile. ‎- Trimite-mi un mesaj!
‎- Bine. ‎- Pa!
‎- Salută-o pe Sandra! ‎- Da.
‎- Bine. Pa! ‎- Pa!
‎Pe curând! Pa!
‎Bravo! Îți amintești despre ce am vorbit?
‎Îl putem opri doar dacă recunoaște.
‎Trebuie să mărturisească.
‎La dracu'!
‎Frate! I-a crescut pulsul.
‎Sper că mă auziți.
‎Bine.
‎Futu-i!
‎Intră acum.
‎Bună!
‎Salut!
‎Cum merge?
‎Păi…
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎Da?
‎Îmi place locul ăsta.
‎Care-i treaba?
‎Vă aduc ceva de băut?
‎Un ceai cu gheață, vă rog.
‎Vreau doar apă. Mersi.
‎Ce părere ai?
‎Încep o nouă slujbă diseară. ‎Sper să fac impresie bună.
‎- Unde? ‎- La Elmsworth.
‎- Începi la Elmsworth? ‎- Da.
‎Am totul în mașină. ‎Sunt gata pentru un nou început.
‎E uimitor, Charlie.
‎V-ați hotărât?
‎O să comand un cheeseburger.
‎Și eu.
‎Bine. Doi cheeseburgeri, te rog!
‎Ce fac fetele?
‎Sunt bine.
‎- Ce face doamna primar? ‎- Da, e bine.
‎Te simți mai bine?
‎Da.
‎A fost groaznic la serviciu fără tine.
‎Eram parteneri.
‎Știu.
‎Partea cea mai proastă e ‎că toți vorbesc urât despre tine.
‎Mi-am imaginat că o vor face.
‎Mă enervează fiindcă nu ești acolo ‎ca să te aperi.
‎Așa că mă cert cu toți, iar Sandra…
‎Doamne!
‎I-am făcut capul calendar.
‎Acum vor vorbi urât despre mine.
‎Nu vreau să vorbesc despre Parkfield.
‎De ce nu?
‎Din cauză că ce spun ei e adevărat?
‎Să știi
‎că nu-mi pasă că ai făcut lucrurile alea.
‎Aș putea înțelege.
‎Mi-ai explica…
‎Nu ți-am spus că am voie să-mi văd fetele.
‎Două zile la fiecare două săptămâni.
‎Mă gândeam că tu, Maya, Alex ‎și eu cu fetele mele
‎am putea face o excursie de o zi.
‎Să vorbim despre Parkfield!
‎Să vorbim despre ce ai făcut!
‎Trebuie să plec.
‎Încep o nouă slujbă. Nu pot întârzia. ‎Dar te voi suna în curând.
‎Pleacă. Iese acum.
‎Ești bine?
‎Unde e Elmsworth? ‎Amy, unde e spitalul Elmsworth?
‎La 48 de km distanță în Pennsylvania.
‎Îl sun pe Ellis.
‎L-am presat prea tare.
‎Te-ai descurcat grozav, Amy.
‎S-a rezolvat.
‎O să fie arestat.
‎- Bine. ‎- Va fi adus la secție.
‎Îl putem ține doar 48 de ore.
‎…voi vorbi cu oamenii
‎și mă voi asigura că mintea mea…
‎Mâinile sus!
‎Deschide ușa!
‎Încet. Deschide ușa!
‎Ești arestat. Ieși încet din mașină!
‎La pământ!
‎Pune mâna asta la spate!
‎Pune cealaltă mână la spate!
‎Rămâi acolo!
‎Nu te mișca!
‎Sunt detectivul sergent Tim Braun. ‎El e detectivul Dan Baldwin.
‎Astăzi e sâmbătă, 13 decembrie 2003.
‎Ceasul e aproximativ 20:14.
‎Îl interogăm pe Charles Cullen ‎în sala Infracțiuni Majore.
‎Dle Cullen, spune-ți numele complet!
‎Charles Cullen.
‎Spune pe litere, te rog!
‎Charles Cullen.
‎E în regulă dacă-ți spunem Charlie?
‎Da.
‎Bine.
‎Bine, Charlie.
‎Ai ceva să ne spui, Charlie?
‎Nu cred. Nu.
‎Câte pungi de perfuzie ai contaminat ‎la spitalul Parkfield?
‎Știm c-ai ucis-o pe Kelly Anderson.
‎Știm despre Ana Martínez ‎și că mai ai victime.
‎Vrem să vorbim despre asta, Charlie.
‎Nu pot vorbi despre pacienți ‎fără avocații spitalului.
‎Nu mai lucrezi acolo. ‎Poți spune orice vrei.
‎Da. Poți vorbi liber aici.
‎Nu pot. Deci…
‎De ce le-ai ucis?
‎Au fost doar femei, Charlie?
‎Poate că-ți amintesc de fosta soție?
‎Aș înțelege asta.
‎Sau de mama ta?
‎Nu pot.
‎Știi, chestia cu serul fiziologic
‎a fost destul de ingenioasă.
‎A fost foarte ingenioasă, Charlie.
‎N-am mai văzut așa ceva.
‎Cum ți-a venit ideea?
‎Câte victime ai, Charlie?
‎Zece, 11?
‎Charlie, concentrează-te, bine?
‎Revino-ți, Charlie!
‎Trebuie să discutăm. ‎Știu că poți s-o faci.
‎Nu pot…
‎Charlie, te uiți la mine, te rog?
‎- Nu pot. ‎- Hai, Charlie!
‎Ba poți! Trebuie s-o faci. Știu că poți.
‎Nu pot.
‎Charlie!
‎- Nu pot. ‎- Charlie, poți.
‎Nu pot.
‎Charlie!
‎Bine.
‎Ți-am văzut dosarul, raportul PYXIS, ‎cererile de medicamente și anulările.
‎Știm totul.
‎Știm cum ai otrăvit perfuziile din magazie
‎și că alții le-au folosit.
‎Știi ce? Nu cred c-ai ales-o pe Kelly, nu?
‎Așa e?
‎Charlie, mă tot întreb.
‎Nu te judec. Charlie, ascultă!
‎- Nu pot. ‎- Hei!
‎- Poți, Charlie. Ba da, poți. ‎- Nu pot.
‎Nu pot.
‎- Hei! ‎- Nu pot.
‎Gata cu rahatul ăsta! Gata, Charlie!
‎Nu pot!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎Ce s-a întâmplat?
‎N-o să reușim.
‎Nu vorbește și nu va mărturisi.
‎Îl eliberăm mâine-dimineață.
‎Îmi pare rău.
‎Sigur ești pregătită?
‎Da.
‎Nu uita că nu-l poți atinge!
‎Nici nu te poți apropia de el.
‎Mi-a fost prieten.
‎Trebuie să-l văd.
‎Bună, Charlie!
‎Îi dai jos cătușele, te rog?
‎Te rog!
‎Ești bine?
‎Pleacă, Amy!
‎Ți-e frig?
‎Ai înghețat. Poftim! ‎O să-ți pun asta pe umeri.
‎Poftim!
‎Chiar am avut nevoie de tine lunile astea.
‎Și apoi, toate astea…
‎m-au făcut…
‎să uit cât ai contat pentru mine.
‎Să uit ce ai făcut pentru mine și…
‎Am uitat de bunătatea ta.
‎Nu o să înțeleg niciodată…
‎cum tu, care ești atât de bun și generos…
‎ai putea să faci rău.
‎Îmi pare rău
‎că te-am mințit
‎și că te-am trădat.
‎Cred că te simți și mai singur.
‎N-am vrut să te…
‎Am vrut doar să te ajut.
‎Știu.
‎Știu asta.
‎Și încă am nevoie de tine.
‎Ce vrei să fac?
‎Spune adevărul!
‎Pur și simplu, am făcut-o.
‎Am făcut-o.
‎Îmi pare rău. Am nevoie de ceva mai mult.
‎Ce vrei să-ți spun?
‎Nume.
‎Nu-mi amintesc toate numele.
‎Spune-mi ce-ți amintești!
‎Douglas Stevenson.
‎Ana Martínez.
‎Kelly Anderson.
‎Și a mai fost…
‎Nu-mi amintesc numele lui. Era mai tânăr.
‎- Jack Ivins? ‎- Da. Jack.
‎Jack. Da.
‎Apoi a fost un bărbat ‎la spitalul dinainte.
‎Avea un nume german. Nu știu…
‎De ce?
‎Nu s-au împotrivit.
‎PENTRU A EVITA PEDEAPSA CU MOARTEA,
‎CHARLES CULLEN A PLEDAT VINOVAT ‎PENTRU UCIDEREA A 29 DE PERSOANE.
‎SE PRESUPUNE ‎CĂ NUMĂRUL REAL DE VICTIME E DE 400.
‎N-A EXPLICAT NICIODATĂ DE CE A FĂCUT-O.
‎CHARLIE CULLEN E CONDAMNAT ‎LA 18 SENTINȚE PE VIAȚĂ CONSECUTIVE
‎ÎN ÎNCHISOAREA DE STAT DIN NEW JERSEY
‎ȘI POATE CERE ELIBERAREA ABIA ÎN 2403.
‎CULLEN A FOST ASISTENT TIMP DE 16 ANI.
‎MAJORITATEA SPITALELOR LA CARE A LUCRAT ‎AU AVUT SUSPICIUNI ÎN PRIVINȚA LUI.
‎NIMENI NU L-A OPRIT.
‎NICIUNUL DINTRE SPITALE NU A FOST PUS
‎SUB URMĂRIRE PENALĂ.
‎Trebuie să ne trezim. E zi de școală.
‎Nu astăzi.
‎Astăzi stăm în pat.
‎AMY A BENEFICIAT DE OPERAȚIA DE INIMĂ ‎DE CARE AVEA NEVOIE
‎ȘI TRĂIEȘTE ÎN FLORIDA, ‎CU FIICELE ȘI NEPOȚII EI.
‎ÎNCĂ E O INFIRMIERĂ BUNĂ.
‎Subtitrarea: Alexandra Simona Pandelică