Downloaded from YTS.MX
OAXACA, MEXICO
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg blev ringet op i januar i 1988.
Der var blevet gjort en opdagelse i Sierra Juárez-bjergene -
i det østlige Oaxaca i Mexico.
Efter en kort rekognoscering indså vi, at vi havde fat i noget.
Omfanget er helt uden fortilfælde.
Der er en enorm indgang øverst på bjerget -
og en udgang ved bunden, hvor floden løber ud -
over 2.700 meter under os.
Det gør Chevé til verdens dybeste grotte i teorien.
Vi er her for at afgøre, om et menneske kan komme helt igennem.
Åh gud! Okay.
Denne bane skal bare teste, at man ved, hvad man laver -
før man kommer ind i grotten. Alt, man ser her, findes inde i grotten.
Det er ikke et påfund.
Okay.
Pas på. Tænk over, hvor den skal sidde.
Banen er her, fordi en fyr døde inde i grotten..
Han var ikke trænet i denne slags klatring.
Så han faldt ned og landede på hovedet.
Siden da har vi testet alle, der kommer her på denne træningsbane.
De fleste her er i verdensklasse. Nogle af dem er nyere og yngre.
Fint, skift til nedfiring.
Vi skal nå hele banen rundt på 40 minutter.
Men de fleste kan gøre det på under 20 minutter.
Af med grejet.
Det er taget af. 1, 2 ... 17 minutter rent.
Det var perfekt undtagen et par steder.
Jeg hedder Pablo Durana, og jeg er den filmfotograf, der skal med.
Jeg har været på ekspeditioner i Grønland og Antarktis.
Vanskelige miljøer. Men jeg har aldrig været i en grotte -
som er så dyb, teknisk og kompleks.
Det her er ægte udforskning. Og Chevé er kernen -
til det store mysterium.
Forhåbentlig opdager de passagen, der gør det -
til verdens dybeste grotte.
Jeg bekræfter lige at vi genstarter forsyningslinjen -
forhåbentlig i morgen eller i overmorgen.
Folk rykker tilbage til Camp 1 og Camp 2.
Afstanden og dybden ned til bunden af Chevé -
er unik for verdens grotter. Det kræver en enorm indsats.
Det kræver tusindvis af kilo udstyr og flere måneders planlægning.
Camp 1, her er Base Camp, skifter. Er I der? Vi skal tale med jer.
På overfladen har vi et hold, der pakker al maden -
og alle de forsyninger, så alt kommer med -
i den daglange forsyningslinje, så de kan komme ned til bunden.
Borehullet ved Skærsilden ligger på linje med sump 1.
I de sidste 30 år har vi etableret en kæde af underjordiske lejre -
der går dybere og dybere ind i grotten.
Hele vejen til vores frontlinje, cirka fem kilometer fra indgangen.
De af jer, der gerne vil til Camp 5, skal vide, at vi kun bruger dem -
der har de påkrævede evner. Det er ikke et rart sted.
I år er der vist ti nationer involveret i projektet.
Så vi samler et organiseret team -
af veltrænede individer, og så håber vi på lidt held.
Det er den sidste, yderste grænse, og det er den ægte vare.
Vi har belejret bjerget med 60 personer.
Vi har den bedste teknologi og de bedste huleudforskere.
Vores mål er at bevise, at grotten er verdens dybeste.
Rækker en rulle markeringsbånd?
- Jo. - Det skal det vist.
Måleudstyret øverst. Det var vist det hele.
Det er lidt tungt. 18 kilo.
Lige er jeg på vej ned til Camp 5 -
for at samle holdet til en stor fremrykning dybere ind i grotten.
- Det er, som om vi skal i kamp. - Det skal vi jo!
Er alle klar? Lad os gå.
Fra indgangen er der fem timer til den første forsyningslejr.
Indgangen er stor nok til at rumme et fly.
Så det første indtryk er, at den er stor.
Og det indtryk varer ved hele vejen ned.
Indgangskammeret strækker sig over flere hundrede meter -
før man kan fire sig ned gennem underlaget.
Når man rammer bunden, hører man Chevé-floden for første gang.
CAMP 1 1 KILOMETER FRA OVERFLADEN
Ja, den kan være nyttig længere nede.
Okay, vi lægger den i fragtbunken, de næste, der kommer -
kan tage den med til Camp 2.
Camp 1 er en akklimatiseringslejr for folk -
som lige er ankommet til bjerget.
Man vænner sig til højden og den fysiske brutalitet -
forbundet med at slæbe tunge læs.
Jeg vil spare tre liter morgenmad.
Ja, det er Camp 1.
Vi har fire personer hernede med 60 kilo mad på vej til Camp 2.
For at nå Camp 2 skal man klare -
en avanceret nedstigning gennem et 152 meter højt vandfald.
Skal jeg vente på dig dernede?
Det er fint, hvis du kan vente, men du må ikke fryse.
Du skal træde over, så skal du to meter op -
hvor der er en line. Brug kohalen, ikke noget med en rebklemme.
Du skal ikke vente, men heller ikke gøre noget dumdristigt.
Sten!
Det værste, der kan ske på en ekspedition, er, at nogen dør.
Det siger jeg af erfaring. Det er sket for mig fire gange.
Når man ser ud over kanten, ved man, at døden stirrer en i ansigtet.
Så man er opmærksom på alt, man gør.
Her skal man ikke brække benet.
Camp 3 og 4 var det længste, vi kunne nå -
i cirka 20 år, indtil vi fandt en passage til en ny rute i 2017.
Lige nu er Camp 5 vores udforskningsfrontlinje.
Fire hele dages rejse fra overfladen.
CAMP 5 FRONTLINJEN
En sammenstyrtet tunnel har sat en stopper for fremskridtet.
Vi må tænke ud af boksen. Det vigtigste er at finde en vej frem.
- Og Bill skal kunne komme igennem. - Det er lidt sværere at love.
En passage, der ikke er i Bill-størrelse, er bedre end ingen.
- Det er jeg enig i. - Den kan blive til Bill-størrelse.
Sean Lewis og Witek Hoffman er vores eksperter ved frontlinjen nu.
Tanken er som ved enhver holdsport.
Man vil have stjernerne forrest, og alle andre støtter dem.
Okay, jeg har en.
Jeg blev interesseret i Chevé, da jeg kom hertil i 2018.
Jeg arbejder tæt sammen med Bill. Vi har arbejdet fuldtid med logistik -
og med at organisere data. Jeg tror, at alle på denne ekspedition -
deler hans drøm.
Hvis fortroppen finder en vej gennem tunnellen -
tror vi, at den fører til en ny passage, der når ned tilbunden.
Jeg laver et mentalt tjek, så jeg ved, at alt er med. Slagbor, bit ...
- ... et urealistisk håb. - Jeg har et urealistisk håb.
Sean er en interessant person. Han har en doktorgrad i fysik.
Han ser det som et matematisk puslespil.
Der er spor hele vejen.
Man kan følge vinden og vandet.
Men grottemiljøet er sit helt eget væsen.
Sten.
Halløjsa!
Nu danner vi noget røg for at se, hvor det fører hen.
Jo kraftigere røg, jo større hulrum i klippen.
Røgen vil helt sikkert opad.
Vinden lod til at gå opad.
Det er et tydeligt tegn på, at luften lettere kan bevæge sig længere oppe.
- Man kan se, hvordan den bevæger sig. - Ja, det er stærkt her.
Vinden kan komme på steder, vi ikke kan.
Så spørgsmålet er, om vi kan følge vinden.
Den går op. Det er den vej, vi skal.
Der er mange løse sten, så hold lidt afstand.
Nye territorier er altid fyldt med løse sten.
- Tager du lige min hjelm? - Ja.
- Fedt. - Jeg aner ikke, hvor jeg er.
Jeg ved ikke, hvordan du gør det. Det gør jeg virkelig ikke.
Mange her er meget vant til at være under jorden -
i situationer, der ville få mange andre -
til at blive klaustrofobiske eller panikslagne.
Jeg vil sige, at det er skræmmende, men jeg bliver aldrig bange.
Det begynder at se rigtigt godt ud.
Jeg kan se et større område over os, så vi er på rette spor.
Vi skal op gennem stenene for at finde det store område.
Det gådefulde ved huleforskning er tilfredsstillende for mig.
Jeg er aldrig lykkeligere, end når jeg begiver mig ud i noget ukendt.
For trangt.
Den, den og den dur ikke.
Jeg vil ikke overanstrenge mig og glemme, hvordan vi endte her.
- Den slags sker, det er skræmmende. - Det går ikke.
Hvordan pokker kom du igennem der?
Vi håber på, at de kommer ind i en stor tunnel uden kampesten.
Hvis det sker, kan der være en kilometerlang tunnel -
der går ned ad bjerget uden problemer.
Der er noget over os, jeg bliver vanvittig.
Vi har tjekket fem huller uden held.
Men hver gang jeg ser efter -
kan jeg se noget større ovenover. Vi har et hul tilbage.
De er på et sted, hvor de kan høre et ekko. Det tyder på et stort kammer.
Jeg er så imponeret over beslutsomheden. De stopper ikke.
- Hvad kan du se nu? - Der er et stort rum længere fremme.
- Stort rum! - Borehul!
- Du godeste. - Velkommen!
Det er alt, jeg har at sige.
- Det er jo enormt. - Det føles godt, ikke?
Det kan være et af de smukkeste rum i hele grotten.
Nu går vi opad!
At være den første til at sætte sine fødder et helt nyt sted -
hvor ingen har været før, er virkelig noget helt specielt.
Især når man ved, at man har en hel ekspedition bag sig -
og at alle håber på en stor opdagelse.
Vi er online og afventer dine oplysninger.
Forstået, Bill. Dette er borehullet, skifter.
Fortæl mig gerne lidt mere om det.
Vi dukkede op nær toppen af bakken i et borehul, som nok var -
15 meter højt og cirka lige så bredt.
Godt gået, drenge. Vi har et nyt kort på bordet.
Det her er det gennembrud, vi har ventet på.
Vi er nu ved et punkt på den anden side af den store sammenstyrtning -
der stoppede udforskningen i 30 år.
Så usædvanligt og så smukt.
Camp 5.5 bliver vores nye brohoved til udforskning længere inde -
end nogen nogensinde har været.
Her er plads til, at to personer kan ligge ned.
Alt her består af skarpe og takkede kampesten.
Det er ikke beregnet til os, vi har bygget alt.
Så vi bygger en seng.
Vi gør den dejligt flad.
Vi beskytter os mod dryp.
Det er vigtigt, at vi udnytter hver eneste dag her -
fordi ekspeditionens tid og ressourcer er begrænsede -
og vi vil udforske området hver dag.
Skål for republikken 5.5.
Tingene udtørrer vist ikke her. Det lugter forfærdeligt.
Det er vådt, og jeg kan allerede mærke det.
Jeg har ikke noget rent tøj. Jeg har haft de samme sokker på i 3 uger.
Jeg har tre beskidte trøjer. det er det hele.
Efter et stykke tid skal man bare glemme den slags.
Ned, ned, ned går vi Ned, ned, ned går vi
Ned i hullet, ned går vi
Jack, du ser aldrig himlen Og du arbejder i en grotte
Det er en skør følelse at være hernede i dagevis.
Man ved, at man har 1.500 til 1.800 meter klippe over sig.
Det tænker jeg meget over.
Jeg har været hernede i seks uger.
Det er min længste ekspedition nogensinde.
Og jeg får lidt hjemve, når jeg er væk så længe.
Der er så lidt, der er bekendt dernede sammenlignet med overfladen.
Alt omkring dig er fremmed.
Når man slukker lyset til hverdag -
er der altid lidt lys et sted fra, og øjnene tilpasser sig.
Men når det er helt mørkt, tilpasser øjnene sig aldrig.
Man kan intet se.
Og for mig er det en meget behagelig og hyggelig følelse -
at have efterladt kaos og forstyrrelser ved overfladen -
og bare fokusere på en enkelt opgave.
Godnat.
- Kan man komme op? - Ja!
Den nuværende verdensrekord er 2.212 meter i Veryovkina-grotten -
i Østeuropa.
Hvis vi når ned til bunden af Chevé, slår vi rekorden med over 450 meter.
Hvis det her er hovedruten, må vi løsne rebet og skubbe det over.
Når udforskningen af grotten kommer dybere og dybere ind -
er der en hel forsyningsstruktur bag gruppen -
der består af flere og flere mennesker -
når man kommer længere og længere mod indgangen.
Vi har syv 55 liter rygsække med grej med -
og vi har fire rygsække med klatreudstyr.
Vi skal fylde Camp 3 op igen -
og flytte ting frem længere ind i grotten.
Det er det, der gør huleforskning unikt. Den kollektive indsats.
De arbejder som en hær af myrer og fragter forsyninger ind og ud -
så de forreste kan avancere.
Det er sværere at nå dybere ind, da hver meter fremad -
betyder, at man er en meter længere væk fra indgangen.
Vi er ved et punkt, hvor man lige så godt kunne være på bagsiden af Månen.
Tre, to, en, nul. Alle motorer er i gang. Opsendelse.
Vi letter. 32 minutter over ...
Som barn ville jeg være astronaut.
Okay, Neil. Vi kan se dig gå ned ad stigen nu.
Det er smukt, utroligt smukt.
At se Armstrong og Aldrin lande på Månen -
brændte sig ind i mit sind.
Houston her, vi hører jer højt og tydeligt.
Da jeg gik i sjette klasse, var jeg interesseret i videnskab -
og min far kom hjem en jul -
og havde købt mig et kemisæt. Jeg eksperimenterede med ting -
på kandidatniveau i organisk kemi i kælderen.
Jeg var en typisk nørd. Jeg begyndte ikke at date -
før ved slutningen af college.
Mit mål var at blive astronaut.
Og i ni år sendte jeg ansøgninger.
De foretog psykologiske og fysiske tests.
Jeg fik et fint brev om, at jeg var for selvstændig til astronautkorpset.
Det værdsætter jeg stadig. Jeg startede mit eget firma -
og lige siden har jeg bygget mit liv op omkring udforskning.
Jeg er 68 år gammel. Jeg har brugt meget af mit liv på projektet.
Jeg vil udforske mest muligt i min levetid.
Og lige nu er Chevé den helt store udfordring i udforskningen på Jorden.
Bill har længe vidst, at dette er verdens dybeste hulesystem.
Og når man kommer tilbage år efter år efter år -
uden at nå målet bliver man mere og mere knyttet til det.
Chevé giver en et stykke fantastisk tunnel -
og lige når man tror, man er på rette vej, stopper det.
- Hvis det var let, gjorde alle det. - Så var det gjort for 30 år siden.
Præcis. Hvad ville du så bruge dit liv på nu?
- Jeg er ret tilfreds med at være her. - Det ved jeg.
Det ville være en af Bills store bedrifter i livet -
og en drøm der gik i opfyldelse, hvis han så os slå -
verdensrekorden og nå til verdens bund.
Lige nu er hele ekspeditionen fokuseret på at støtte -
folkene ved Camp 5.5.
De er vores bedste til at finde nye ruter.
Det, jeg gør heroppe, er at planlægge på sigt -
jeg håndterer mad og logistik og udstyret her i lejren.
Jeg kunne græde lige nu. Det er så godt at se jer.
Okay. Slut med selen.
Vi har et elitehold derude, som leder efter et gennembrud.
Forhåbentlig kan de slå rekorden inden for de næste par dage.
Her er det, folkens. Her er det åbne grænseland.
Det er uudforsket. Vi må finde ud af, hvordan vi gør det.
Camp 5.5 etablerede vores nye frontlinje i en uudforsket passage -
ni kilometer fra overfladen.
Nu skal elitegruppen finde en vej ud ad passagen -
som fører dybere ind i grotten.
Jeg tror, at vi skal denne vej.
Der er ekko deroppe.
Jeg ved ikke, om det skyldes den passage, vi kom fra -
for den er lang og smal.
Corey er en superstjerne, når det gælder uventede passager.
Han kan lugte sig frem med en sjette sans -
og udregne grottens udformning og finde en passage ind.
Al den vind, som vi tror, blæser dybere ind i grotten -
bevæger sig igennem denne passage. Det er det, vi har jagtet i en uge.
- Tredive år, ja. - Ja.
Jeg kom først til Sistema Chevé i 2013.
For mig er Chevé et himmerige.
Men nogle gange er det, man skal gøre, et helvede.
Nogle grottepassager bliver så store, at lofterne kollapser.
Passagerne kan faktisk med tiden fyldes helt op til loftet med nedfald.
Åh gud! Okay.
Jeg tror, vejen frem er den vej.
At krydse et nedfaldsområde -
er som et puslespil, hvor man er omgivet af sten.
Hvis man går ind i et hul, ser man pludselig fem mere.
Hvis du går ind i et af de fem, får du måske tre til seks muligheder.
Hvis der sker en ulykke, når man klatrer -
skal man oftest reddes via helikopter.
Men redningsmulighederne hernede er ...
... ikkeeksisterende.
Jeg tror, det var hernede.
Huleudforskere vender tilbage til nedfaldsområder igen og igen -
uden at komme igennem. Men så en dag, efter 20 forsøg -
i nedfaldsbunken, er der en magisk vej -
som fører en til den anden side af nedfaldet.
Og så ... bum.
Du godeste.
Teamet ved Camp 5,5 har rapporteret -
at de endelig er nået ind i en stabil klippetunnel.
Vi gjorde det.
Vi begynder at udforske området herfra.
Herfra er det totalt uudforsket.
Oplevelsen af at dukke op på et sted, der aldrig er set før -
er det tætteste, man kommer på en anden planet på Jorden.
Det er noget nyt for menneskets øjne.
Utroligt. Sikken dag.
Vi udforskede omkring halvanden kilometer mere.
- Godt gået! - Så kan vi krydse den af.
- Vi klatrede 40 meter. - Jeg sagde det jo.
Fine, flade områder.
Hårdt, sammenpresset ler. Det drypper ikke meget.
Det er et muligt sted til Camp 6.
Det er måske det bedste spor i en grotte på Jorden lige nu.
Godmorgen, Bill. Det her er Camp 5,5.
Vi har noget interessant at fortælle.
Værsgo.
Vi har fundet et dejligt sted til Camp 6.
Lige nu er det omkring to timer fra Camp 5.5.
Godt gået, gutter.
Overvej, hvad I har brug for fra os. Vi ses om et år.
Nu har vi taget tyren ved hornene.
Camp 6 ligger dybere end nogen anden har været i Cueva Chevé.
Det er den fjerneste bivuak nogensinde i en grotte på Jorden.
Håbet er, at det går direkte herfra og ned tilbunden.
Jeg har været ude i et stykke tid, så jeg er klar til det store ryk.
- Vi ses dernede. - Farvel.
Men det tager mig fem dage at nå dertil fra indgangen.
Og jeg vil være der, hvis den nye tunnel går hele vejen.
Vi ses på bunden.
Imens jeg er på vej ned, går frontholdet -
dybere ind i grotten, end noget menneske har været.
FRONTLINJEN
Se fundamentet.
Vi har en mulig vej deroppe.
For en gangs skyld deler grotten sig i flere retninger.
Det kan blive et vendepunkt i Chevé-historien.
Det er virkelig sejt. Det kan gå rigtig godt.
- Det er Colin. Han er sej. - Er du klar?
Vi skal udforske grotter.
Hvordan ser det ud?
- Det er et fint borehul. - Jeg tror, at vi skal derind.
Jeg kigger i den lomme her.
Jøsses!
Passagen bliver større!
Den fortsætter altså?
Det lyder som 5 kilometer borehul.
Ikke dårligt.
De kamre, vi finder nu, er vildt store.
Vi har et 30 meter højt rum her.
Og det rum, Adrian er på vej op i, er dobbelt så højt.
Tænd lyset, Adrian.
Det er et enormt bjerg.
- Hvad siger du så? - Det er fantastisk.
Chevé er ustoppelig.
Ustoppelig!
Borehullet er 60 meter højt -
og 50 meter bredt.
Det her er vist en af de bedre dage i grotten -
jeg har haft i hele mit liv.
- Vi slog rekorden i Chevé. - Ja, vi har gjort grotten dybere.
Vejen er vidt åben
Når man synger, lyder det som et kor i grotten.
Så vi døbte det Harmony Hall.
1,3 KILOMETER BAG FRONTGRUPPEN
Endnu en dag i skidtet.
Jeg har sovet godt, men jeg har smerter, jeg ikke havde før.
Hvis vi fortsætter i dette tempo, vil mine muskler til sidst give op.
Men vi kan vel rejse os, så længe vi har kakao.
Kom nu, Camp 6. Sig, at I har fundet noget.
- Camp 6 til base camp. - Nu kommer det.
Hej, Bill. Vi gjorde grotten dybere og kortlagde 2,1 kilometer i går.
Meget flot. Er det lineært eller labyrintisk?
Begge dele faktisk.
Vi havde været i et enorm rum, og pludselig kom vi -
til en lille tunnel med et vandbassin forneden.
Og der sluttede grotten.
Det var en sump. Et sted, hvor vandet når op til loftet.
Men der er håb.
Der er en enorm kuppel med en mulig indgang deroppe.
Så der er en mulig vej deroppe.
Der var tunneler oppe på væggene.
Problemet var, at tunnelerne var meget langt oppe.
Vores planen var at give alt og klatre derop.
Det virker som den bedste mulighed.
Hvor højt oppe på væggen er det højeste sted?
Det strækker sig cirka 40 meter vertikalt op, skifter.
Det er langt oppe.
Det lader til, at vi skal på klatretur.
Vi ses på den anden side.
Ingen har kunnet finde en vej fremad.
Vi kan kun komme i tanke om, at vi må prøve -
at fuldføre en ekstremt høj klatretur.
Det er nødvendigt, hvis det skal ende som verdens dybeste grotte.
Camp 6
- Hvad siger du til Camp 6, Bill? - Ud fra det jeg har hørt ...
... har nogen lavet noget ingeniørarbejde.
Ja, det har sin charme.
- Er det her klatrestedet? - Ja, den øverste del.
Jeg er enig med Corey i, at alt tyder på, at det er det kammer.
Det er der, det må være. Dagene går.
Vi må af sted nu.
Normalt holder jeg mig i baggrunden -
og lade alle gøre deres, men nu handler det om -
at hvis vi mister en dag, mister vi muligheden for at nå dybere ind.
Det, vi gør her i Chevé, kræver en enorm belejringsindsats.
En enorm ekspedition. Og jeg har på en måde haft -
en sekundær lederrolle.
Hvis Bill skal være under jorden, må nogen tage ansvaret -
og være ved overfladen. Og det har han bedt Bev og mig om.
Så jeg skal op til overfladen.
Det bryder jeg mig ikke om, men sådan er det.
Det er en holdindsats og alle på ekspeditionen -
har den mentalitet, selvom vi er uenige om, hvordan tingene skal gøres.
Det værste er at forlade en opdagelse, imens den bliver udforsket.
Spændingen handler ikke kun om det første øjeblik.
Spændingen handler også om kortlægningen undervejs.
Det er meget stort at være en del af projektet og skubbe den grænse.
Det tager seks timer at komme derhen, hvor der sker noget.
Gør ikke noget, der får en sten til at falde ned over os.
Hvis jeg hører noget bevæge sig, skal du komme væk.
Vi skal ind på uberørt territorium.
Man kan træde på en sten på størrelse med et hus, der begynder at rulle.
Det er faktisk sket for mig.
Men jeg har et mål, og det er at bevise, at det her -
er verdens dybeste grotte. Den titel er derude -
og vi har muligheden for at tage den.
Lad os se os omkring.
Jeg tror, at vi officielt er ved Camp 7.
Man kunne svagt ane noget hvidt på taget.
Hvide krystaller, der tyder på en tunnel deroppe -
med en passerende luftstrøm.
Vi etablerede Camp 7 på det sted, så vi kunne vågne op -
og klatre op ad væggen og ind i kammeret.
Vi har én dags mad tilbage. Vi mangler alt slags klatreudstyr.
Ingen har nogensinde slået lejr så dybt inde i en grotte før.
Vi har et enormt logistisk problem. Det kan tage mindst ti dage -
at få forsyninger herned til bunden, og så er det måske for sent.
Man fornemmer tyngden af distancen, når man er dernede.
Men man må erkende, at det er værdifulde muligheder.
Det er et privilegium at være her lige nu.
Ingen har været længere mod nord -
i dette grottesystem. Og med lidt held ...
... finder vi en vej fremad lige deroppe.
Så klatrer vi vel derop.
Denne klatretur er vores sidste chance for at finde en udvej -
og nå dybere ind i grotten.
Vi leder efter en vej op i det hul -
60 eller 70 meter oppe, det ligner vejen fremad i grotten.
Okay, lad os gøre det.
Nu hvor vi er her, kan vi se to vandfald -
som kan være en kortere vej opad, der kræver færre bolte.
Jeg kan ikke forudsige noget. Vi må bare prøve alle veje.
En af dem kan være den, der virker.
- Hvor meget reb har vi deroppe? - Omkring 40 meter.
Vi løber tør for ressourcer. Mad, bolte og reb.
Hvor mange har du der? Et par ekstra karabinhager.
- Seks. - Er det alt?
Er vi klar?
Hele holdet regner med os, så vi bruger alle ressourcer.
Bill er skabt til det her. Han har optimismen -
og beslutsomheden til at få succes med den slags her.
Det kræver en særlig personlighed, og Bill er beslutsom som ingen anden.
Der må være en vej ud. Der kommer for meget luft ind -
så der må være et listigt hul i loftet, der fører os videre.
Så vi må derop og give holdet et svar.
Man er langt uden for rækkevidde. Så får man en alvorlig skade -
såsom et åbent benbrud, så kan man glemme det.
Vi er så langt nede, at en redningsaktion er umulig.
Jeg var så bange, at jeg sagde til mig selv, at jeg skulle fokusere på -
hvad jeg lavede, for der var kun elendige sten og mudder overalt.
Der var næsten ingen steder at placere boltene.
Imens kigger jeg op nedefra og lyser opad -
for at se, hvor vi er på vej hen. For der er så mørkt i rummet -
at vi ikke kan se, hvor vi prøver at klatre hen.
Det er en af de store udfordringer ved at klatre sådan et sted.
Ingen knude, fem meter!
Fem meter, okay. Tak.
Vi havde ikke nok reb. Der var kun halvdelen -
af det, vi havde brug for. Og man bliver træt. Og benene -
får ingen blodtilførsel, og man kan ikke hænge frit for evigt.
Jeg indså, at vi manglede seks eller otte bolte mere.
Og Gilly sagde, at jeg kun havde tre meter dynamisk reb tilbage.
Og det er der ingen nem udvej fra -
bortset fra at hænge i en bolt 55 meter over jorden og stole på -
at den løse klippe kan holde bolten.
Så på det tidspunkt havde jeg mange komplekse tanker i hovedet.
Vi nåede frem med meget lidt reb tilbage.
Okay!
Jeg nåede endelig det sidste stykke op ...
... men desværre fandt jeg kun en væg.
Lad os gøre det.
Åh gud.
- Nå? - Pokkers!
Okay.
Det var det. Vi har hverken bolte eller reb, og det dernede -
kan vi ikke friklatre ned ad.
Det er endestationen. Det er slut med forsyninger og muligheder.
Nogle af verdens bedste huleudforskere har brugt hele april måned -
dernede, og vi fejlede.
Den klatretur skulle give bonus. Vi spildte mange ressourcer på den.
Jeg ville ønske, jeg havde et 3D-syn, der gik gennem klippen -
så jeg kunne se, at det var lige der.
Man kan aldrig besejre noget hernede. Grotten besejrer dig.
Så man går tilbage og siger: "Hvad gør vi næste gang?"
- Vi smutter. - Det var en god sidste dag.
Jeg er stadig helt overbevist om, at det er muligt -
at slå verdensrekorden her.
Hvis man mener, at der er noget og mener, at det er umagen værd -
bliver man ved med at prøve, indtil det lykkes, eller man dør.
Det der skete i år, som jeg mener er episk -
var, at vi opdagede 20 kilometer enorme, nye tunneller -
hvis størrelse er helt unikke, også i denne grotte.
Der er ingen tvivl om, at projektet fortsætter.
Det er et projekt for flere generationer -
der er dragende, fordi det er det sværeste i verden -
når det omhandler udforskning.
- Hej! - Hej, min ven.
Hej, min ven!
Det er godt at være tilbage ved Base camp. Mon ikke.
- Hej, hvordan går det? - Godt.
Det bliver rart at slippe for at tage det her tøj på hver dag.
Jeg har nok mest ondt i ryggen lige nu.
Chevé er den første grotte, jeg har været i -
og det var en ret fantastisk oplevelse.
Jeg elsker at filme ekspeditioner, hvor man ikke kender resultatet.
Det her er ikke opspind. Det er ægte udforskning.
Jeg føler mig virkelig heldig.
Jøsses.
Hvis vi fik det her under jorden, ville vi stadig være dernede.
Jeg vil være her -
i det særlige øjeblik, hvor vi fuldfører -
hele udforskningen fra indgang til udgang.
Det bliver specielt og værd at være her for.
Og det vil ske.
Uanset om det sker om et år, to år eller ti år, så vil det ske.
Det her bliver verdens dybeste grotte.
Tekster: Martin Stougaard