Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
A HELLÓ
- Hali! - Szia!
Jól megvárattál.
Mióta álldogálsz itt egyedül?
- Nélküled nem akartam bemenni. - Fura.
Nem ismerek senkit.
A NETFLIX BEMUTATJA
Normális vagyok, és jópofa. Ráadásul ez a gimi.
- Tudom. - Ezt kell csinálnunk.
- Vad kalandokba kell keverednünk. - Ez rossz.
Kertvárosi házibuliban vagyunk. Élvezd!
- Érted, mit akarok? - Igen, értem.
Jól szórakozunk.
- Én nem. - De igen.
- Karaokézunk. - Nem, az kizárt.
Dehogynem
Írj fel minket!
Jó, de egy szörnyen nyálas számot választok.
A duettdalok sose jók.
- Katasztrofális lesz. Bocs. - Semmi gond.
Segíthetek kiválasztani.
Mit?
A dalt.
Általában csak jelmezeseknek segítek, de…
Akkor összezavarhattalak. Én is jelmezben vagyok.
Ha hunyorítok, és félrebillentem a fejem?
- Várj! Csak egy pillanat! - Figyelek.
- Mehet? - Aha.
Partiállat.
- Mi? - Már értem.
- Jó, mi? - Az.
- Nem a legerősebb jelmez. - Nem a legerősebb?
Hát, akaratom ellenére rángattak ide.
És már bocs, de te sem szólhatsz semmit,
Mr. Fehérpólós Ferris Bueller.
- Nem törted túl sokat a fejed, mi? - Ez ikonikus. Filmes varázslat.
Jó? És őszintén szólva, a buliellenes énedre ráférne egy kis Ferris.
Mindig ilyen magabiztos vagy, vagy csak Ferris Buellert játszol?
Mindig ilyen.
- Majd én válaszolok. Pajti? - Jó tudni.
- Menjünk! - Mi folyik itt?
Csak várd ki!
- Menjünk! - Oké.
Szia!
Az ki?
Aidan.
Milyen Aidan?
- Már értem. - Mi csak…
Azután költözött ide, hogy elmentél.
Csak most találkoztunk, és érdekelt. Nem mutatkoztunk be.
- Hát ő Aidan. - Jó tudni.
Jól néz ki.
Látod? Jó muri.
Túlzás.
Kösz, hogy hazakísérsz. Nem kellett volna.
Nincs halloween cukorka nélkül.
- Ugye? Naná. Gyere! - Várj!
Nem csalás, ha megvesszük?
Csak annyira, mint particsákót húzni, és jelmeznek hívni.
Nem tudtam, hogy a halloween polgármesterével van dolgom.
Pedig de. Szavazás is volt.
Biztos, mielőtt visszaköltöztem.
- Vissza? Éltél már itt? - Ezért ismerem Stellát.
Elsős voltam, amikor elköltöztünk. Azóta három állam hat sulijába jártam.
Ja.
Emiatt nem vagyok nagy társasági arc.
Szeretnék bekerülni egy jó suliba.
Akkor ezért nem ismerlek. Stréber vagy.
Aha.
Elhibáztad.
Egy bandában zenélek.
Istenem, hát persze.
Már minden világos.
Úgy mondtad, mintha szitokszó lenne.
Nem, de fogadok, hogy jó. Ami bosszantó. Rossznak kéne lennie.
- De tutira király. - Miért bosszantó?
Mert azok közé tartozol, akik mindenben remekelnek.
Mi, többiek mindent túlagyalunk,
te meg a karaoke királya vagy.
Fogadjunk, hogy dobbantasz innen,
és híres zenész leszel.
Igazából az orvosira megyek.
Ja, a szüleim orvosok,
ezért elvárják, hogy a nyomdokaikba lépjek.
De nem akarsz?
Igazából az az álmom,
hogy a Berklee-re jelentkezem.
Az a kedvenc zenesulim, de a szüleim szerint nem lenne célszerű.
Változtass a véleményükön!
Gyerünk!
Ez az!
És ha bejutsz a tökéletes suliba, mi lesz? Mi jön azután?
Ügyvéd leszek.
Harcolok azokért, akiket védeni kell.
Anyával mindig erről beszéltünk.
Sztárügyvéd leszel.
Szóval ki van találva a jövőd.
Nem is tudom.
Ennyi költözés után te is stabilitásra vágynál.
A szüleim jártak a gimiben, de nem működött a dolog.
A válás óta sokfelé megfordultunk anyámmal,
és mindenhol új pasiba zúgott bele.
Steve az aktuális.
- Nem szeretjük Steve-et. - Nincs vele baj.
De én csak… Le a kalappal anyám előtt, amiért sosem adja fel.
Gondolom…
reménytelen romantikus.
Lehet.
Nem akarom…
…elkövetni az ő hibáit.
Igen.
Egy…
kettő…
három.
Bocs.
- Esni fog. - Igen.
És a házunk még mindig vagy hat háztömb.
- Aha. - Aha.
Jól van.
- Menjünk! - Oké.
Itt lakom.
Jó volt látni, hogy rászolgáltál a nevedre, partiállat.
Nem keresek pasit.
- Értem. - Ne! Sajnálom. Nem is kérdezted, és…
Félek. Jó este volt, és ha megcsókolsz, meg akarjuk ismételni.
Vagyis én. Nem akarom, hogy tíz hónap múlva összetörjük egymás szívét.
Sajnálom.
Miért törnénk össze egymás szívét?
Ez az egész, a gimi csak az előszó, ami előkészíti életünk hátralevő részét,
és bocs, de az előszót nem viszem magammal.
Őrültnek tartasz. Figyi!
Csókolózhatunk. Nem gond.
De én… el akartam mondani a tényeket, mivel…
- El akartam mondani. - Oké.
- Új terv kell. - Az enyém elég fix.
De én nem vagyok benne, úgyhogy változtatnék rajta.
Jóváhagyom.
Mi lenne,
ha megint csókolóznánk?
És ha a csók többhöz vezet,
akkor ez lesz életünk legjobb éve. Aztán befejezzük. Kész.
- Szakítási szerződés? - Szakítási szerződést indítványozok.
Mi lesz tíz hónap múlva, ha ennek vége?
Fergeteges randira viszlek.
Aztán…
Aztán elválnak útjaink, és lezárjuk az…
- Előszót. - Előszót. Úgy van.
Megegyeztünk?
Megegyeztünk.
- Szia! - Szia!
Csak kibököm. Szeretnélek rendes randira vinni.
Megnézhetsz egy bandát, ami tutira az új kedvenced lesz.
Igazán?
- Táncoltál. - Szólt a zene.
Talán mozogtam kicsit. De csak valahogy így.
- Jó, így indult. - Laza ringatózás volt.
- De ezt is csináltad. - Nem is emeltem fel a karomat.
JANUÁR
FEBRUÁR
Igen!
MÁRCIUS
ÁPRILIS
MÁJUS
Kezdődhet a végzősök úszása Rustyhoz…
most!
JÚNIUS
Ez az!
JÚLIUS
A VISZLÁT
Mi van, ha hőlégballonozni visz?
Nem visz hőlégballonozni.
Az utolsó randin? Clare, talán galambokat is szerez,
elengedi őket,
és azt íratja velük az égre: „Meg tudjuk csinálni, Clare.”
Ne már!
Bizony ám.
Végem lenne, ha egy lány galambokat reptetne nekem.
Ehhez szóba kéne állnod egy lánnyal.
„Szóba kéne állnod egy lánnyal.”
Csak, hogy tudd, hosszú távú stratégián dolgozom, Tess-szel.
- Hosszú távú? - Igen, nagyon hosszú.
Hát akkor fel kell gyorsítanod, mert ketyeg az óra.
Neked is ketyeg, kislány.
Így a legjobb.
Nem leszek olyan, mint a szüleim. Nem csinálom ugyanazt.
Rendben.
Csak úgy lazán bedobom,
hogy szerintem páran talán South Point Beachre mennek később.
- Vagyis Tess. - Ne állíts be zaklatónak!
- Dehogy. - Együtt csináltuk a Tavaszébredést.
Összespanoltunk. Ez a Broadway legkanosabb musicelje.
Szexi és szenvedélyes volt.
És nem a kiskorúaknak való verziót csináltuk,
hanem a rendeset.
Írnod kéne neki.
Kezdeményezz privátban! De ez csak az én véleményem.
Clare?
Bassza meg!
Ne.
Mi van?
Sírós reakciót küldtem.
- Tessnek? - Tessnek.
Oké. Írtál neki. Tök jó. Mondd, hogy véletlen volt, és hogy este tali!
Végigszenveded velem az egészet?
Ma este Aidan kegyeire vagyok bízva, de meglátjuk. Megpróbálom.
Apropó, bármikor megjöhet.
- Oké. - Segítek.
- Csak kérj meg! - Nem kell.
- Dehogynem. - Nézd! Megy ez.
Ezt nézd!
Valami ocsmány van benne, ami nem akar a fősulira menni.
- Ez lehet a baj. - Az egész táska.
De ne is törődj vele!
Oké. Hívj, ha kell erősítés!
Biztos…
készen állsz?
Igen.
Igen, persze.
Nem ez lesz életem legkönnyebb estéje,
de szép búcsú lesz.
- Liliom. - Szia!
- Jó választás. - A temetések virága.
Nekem tetszik.
- Készen állsz? - Az utolsó randi.
- Hűha! - A francba!
Jaj, anya!
- Üdv! - Szia!
Mindjárt jönnek az ősök is. Jó látni magukat. Hadd segítsek!
A káoszt leszámítva elkészültünk.
Szedjük fel!
Elvesznénk nélküled.
Szakítottatok már?
- Sziasztok! - Hogy vagytok?
- Mindenki szerint idióták vagytok. - Tudjuk.
- Szia! - Szia!
- A kedvenc húgom. - Jaj, egyetlen bratyóm.
Oké, ez az.
Bár egy szülő sem szereti, ha a lánya randizik,
Clare megtalálta az egyetlen odaadó gimis fiút.
Így van.
És bár hagyja elmenni,
Aidan, örültem, hogy idén a családunk tagja voltál.
És, kicsikém,
Isten a tudója, hogy nem mindig volt könnyű dolgunk,
de valahogy sikerült
ragyogó,
gondoskodó és elszánt fiatal nővé válnod.
És kinyírlak, ha lekésed a 7:00-es gépet, szóval…
Mind tudjuk, hogy én foglak kirángatni az ágyból.
- Oké. Talán. - Így igaz.
Oké. Clare-re.
- Igen. - Clare-re!
Clare?
Steve.
Köszönöm,
hogy beengedtél az életedbe.
Ki hitte volna,
hogy egy évvel azután, hogy kirúgtak a városi tanácsból, együtt élhetek
egy gyönyörű, intelligens és ügyes nővel,
és fősulira küldhetem a kvázi mostohalányomat?
Hát én nem.
Clare, ami a legfontosabb,
nem kapj mononukleózist a fősulin!
- Steve! - Igaza van.
- Futótűzként terjed. - Ő tudja, miről beszélek.
- Csirió! - Csirió!
Ezért nem mi mondtuk a köszöntőt.
Oké.
- Szóval, Clare. - Igen.
Politikatudomány a Dartmouthon.
- Tök jó. Nagyon menő. - Alig várom.
Aidan pedig előkészítős az orvosin.
- Azt hittem, a zene érdekel. - Hát…
Nem. Mr. Tökéletes a szüleink nyomdokaiba lép.
Igen. Kardiológus lesz, mint az örege.
Már elnézést!
Radiológus lesz, akárcsak az anyja.
Hát akkor…
- Mennünk kéne. - Igen.
Indulnunk kell.
Hosszú a program.
Program?
- Bungee jumping? - Igen.
Veszünk egy kutyát?
Eddig türelmes voltam. Most már áruld el!
Tizenháromszor írtál, hogy mit csinálunk.
És visszafogtam magam.
Az én fergeteges randim, az én szabályaim, és pont.
Gyakorlatilag az egész szingli egyetemesdi az én ötletem. Szóval…
Bízol bennem?
Igen, bízom benned.
- Bár mindenki őrültnek tart minket. - Kérlek!
Csak szeretnének ilyen jó szakítást.
Mi vagyunk az össze nem tört szívűek.
- A modern kapcsolatok megtestesítői. - A szakítás királya és királynője.
Szakítok, mert szeretlek.
Sima liba.
Köszönöm.
Azt hittem, nincs már jegy.
A Summersets óriási esemény. Hogy hoztad össze?
- Megvannak a módszereim. - Értem.
Erről az első randink jut eszembe.
Egy, kettő. Egy.
Próba.
- Egy. - Aidan!
- Kösz, hogy elintézted. - Nincs mit.
Hihetetlen. Azok után, hogy cserben hagyott.
Hogy merészeli?
Még haragszom, amiért nem jelentkezett a Berklee-re.
Én is. Mondtam neki.
- De az orvosira kell mennie. - A szupersztár életeket fog menteni.
- Én is itt vagyok. - Igen, tudjuk.
Igen, látjuk.
Kellemes szakítást, vagy akármit.
- Köszi. - Köszi.
Mi vagyunk a Milk and Bone.
Először teljesítünk szakítós kérést,
de Clare és Aidan, ez a ti dalotok.
Elvesztem egy ideje A beszélgetésben
Felriadok minden éjjel
Nem tudom, mi ez az egész
Csak azt tudom, hogy felemészt
A fejemben zakatoló Sok-sok szó
Úgy érzem, néha fullasztó
Soha többé
Hol mentünk félre ?
Tudnom kell az eredményt
Nem várok többé erre
Soha többé
Nem hazudtál.
Tényleg oltári első randi volt.
Szia, Stella!
Hát, igazad volt.
Sokkal nehezebb, mint hittem.
Várj! Nagy levegő! Mi a helyzet?
Mi van, ha eldobom a legjobb dolgot, ami valaha történt velem?
De talán csak azért ragaszkodom hozzá, mert Aidannel könnyű és biztonságos.
De a távkapcsolat mindent megváltoztatna.
Ráadásul ideje önmagunknak lennünk,
saját élményeket szereznünk, és…
Ez volt a szerződés eredeti célja. Igen.
Tudod, mit? Hülyeségeket beszélek. Bocs.
- Hogy vagyunk? - Remekül.
Mindjárt visszajön. Csak tudni akartam, áll-e még a dolog.
Naná, haver.
Nem érhet így véget.
Tudjuk, hogy ez a helyes döntés. Meglesz az utolsó randink,
ami elképesztően sikerül majd, és ennyi.
Szerintem menni fog, és remélhetőleg az este végére
ő is így érzi majd.
Köszönök…
mindent.
Nem akarhatsz tökfej gitáros lenni a koliban.
Vigyél inkább szintit, vagy ilyesmi!
Szerinted apám megengedné, hogy szintit vigyek a suliba?
Ő nem a nagyi a Cocóból. Nem is tudom. Nem tilos zenélni az egyetemen.
Szerinted. Ő már letöltött egy nyolcrészes kardiológiaelőadást az útra.
- Kemény. - Halál komolyan.
A te szüleid legalább nem gyilkolják egymást egy kocsiban.
Az enyémek egyszer úgy összevesztek,
hogy anyám kiszállt a kocsiból a Golden Gate-en.
Na ne.
Hoki?
Miből jöttél rá?
- Passz. - A hokipálya?
Mit fogunk csinálni?
Mit fogunk csinálni? Ki vele!
- Egy órátok van. - Kösz, Rhoda.
Kösz, Rhoda.
Ki ez a Rhoda?
Te jó…
- Az egész pálya? - Az egész.
- Lenyűgöztelek, mi? - Én…
- Nem jutok szóhoz. - Csak élvezd ki!
Ameddig a napfény elér,
az a miénk.
Egy órára.
Oké.
Ma újraéljük az első élményeinket.
Oké? Már elmentünk az első randinkra,
és most felelevenítjük az első hokimeccsünket.
Jó, de akkor veszekedtünk először.
Nem tudom, miért kell felidéznünk az első vitánkat az utolsó randinkon.
Az első vita fontos mérföldkő.
A fejlődés pillanata.
Ez baromság.
Miért nem ismered be, hogy fingottál?
Nem értem, miért hozod ezt fel.
Aidan és Clare, ugye?
- Aha. - Aha.
Erre. Mindjárt kezdődik a verseny.
Pofás a jelmezetek.
Aidan, képtelen vagy beismerni, hogy fingottál.
Én bejelentem: „Eleresztettem egyet.” Így viccesebb az egész.
Nem kell mindig tökéletesnek lenned. Mellettem nem.
Kérjük, vegyék szemügyre a pálya közepét a pálya körüli verseny előtt!
Van egy hot dogunk és egy popcornunk.
Egy mustárunk és egy ketchupunk.
„Bocsi, pukiztam. Én voltam.” Nem olyan nagy ügy. Valld be!
Nem én voltam. Nem tudom, mit vársz még tőlem.
Melletted ültem a kocsiban. Jó. Gusztustalan, ha én fingok?
Csináld, ha akarod! Természetes dolog.
Majd visszatartom. Ha veled vagyok, nem teszem.
Szavamat adom. Jaj, kicsúszott.
- Odébb megyek. - Három!
- Pont így viselkedsz. - Kettő!
- Egy! - Hot Dog csapat, bébi!
Gyerünk!
- Hihetetlen. - Koncentráljunk a versenyre!
Két perce még alig vártad.
- Az Ellie's Deli a díj. - Már nem érdekel. Lelépek.
Tényleg elmész, mert szerinted fingtam?
Mert nem bízol bennem eléggé, hogy beismerd.
Tartozunk magunknak annyival, hogy ne csak egy,
hanem két sütit is…
Te jó ég!
…nyerjünk az Ellie's Deliből.
- Te… Már bocs? - Nem.
Meg kell nyerned őket. Ki kell köszörülnünk a csorbát.
Mit…
Mit művelsz?
Rendben.
Mehet.
Ez az!
- Ne! - Egy, kettő, három.
Mehet? Sportszerűen játszunk.
- Nem leszel sportszerű. - Sportszerű játékos vagyok.
Mehet? Három, kettő, egy, rajta!
El kell mondanom valamit.
Fingtam, amikor a meccsre mentünk.
Ez a legromantikusabb dolog, ami valaha mondtál.
Letelt az idő, gerlicék.
Nyomás!
Kezdődik a Shark Tank.
Kösz, Rhoda.
Köszönöm.
Az egész olyan tökéletes volt.
Az első alkalom, hogy túltettél magadon egy randin?
Az első vízisízés?
Nem. Gondolj valami még érzelgősebbre! Valamire, ami párként többet jelentett.
Ha megtalálom.
Tessék!
Ettől talán beugrik.
Az első alkalom, hogy megkértél egy hajón.
Csak szeretnéd. Nem. Nyisd ki!
Köszönöm.
Ez egy rakéta.
Fordítsd meg!
SIMA LIBA
Sima liba.
Hé! Lassíts, Scotty!
Ne, le akarok szállni! Ne!
Igen!
Semmi baj. Foglak.
- Sima liba. - Sima liba?
Sima liba.
Adj neki!
Ez az!
Gyerünk! Három.
Scotty!
Kettő.
Lássuk!
Scotty!
Clare! Állj meg, Scotty!
Hová tűnt?
Clare?
- Clare? - Itt vagyok.
Nem esett bajod, Clare. Ezt már szeretem.
Segítek.
Aidan!
Megvagy.
Segítek.
Gyere ide!
Igen!
Istenem.
Szeretlek.
Ezt nem volt sima.
Mit mondtál?
Szeretlek.
Sima liba.
Oké.
Kilőttél, mint egy rakéta!
Kilőttél, mint egy rakéta, Clare!
Ez az!
Az első „szeretlek”.
Megérte kijönni ide.
Clare…
Tudom, hogy alkut kötöttünk.
Nem…
Csak kíváncsi voltam milyen volt a levegőbe repülni.
- Szó szerint repültél. - Fejezd be! Elég!
- Őrületes volt, nem? - Határozottan.
Megcsináltam.
- Éhes vagy? - Aha.
Pizzát? Oké, menjünk!
Hűha!
Az első Valentin-nap.
Oké, te csak…
- Te csak várj itt! - Oké.
OKÉ. SEGÍTENED KELL. HÁROM HÁZTÖMBNYIRE VAGYUNK, A PARTI PIZZÁZÓBAN.
LÉGYSZI, SIESS!
Azonnal rövidre kell zárnod.
Lefordíthatsz, de ezt nem úszod meg.
- Jó. Már írtam Stellának. - Ez rólad és Aidanről szól.
- Még mindig a barátom. - Még mindig a barátja.
A Valentinje.
Nem. Egy is elég belőletek.
- Szia! - Szia!
Hátráltatni fog, hogy azzá a nővé válj, akivé válnod kell.
Vagy ő fog leginkább támogatni.
- Kétlem. - Van egy tervem.
És ahhoz tartom magam.
Nem hibáztathatsz valakit a romantikus gesztusokért. Cuki.
De azért se, hogy a maga útját akarja járni.
Eldobnád az igaz szerelmet?
- Túl fiatalok vagyunk, hogy tudjuk, az-e. - Oké.
Köszönöm, de ez több mint elég.
Kezdek elég ideges lenni, szóval fejezzük be!
- Nem akarod elszúrni. - Nem, nézz rám!
Ha beadod a derekad, oda a jövőd.
- El akarod dobni az… - Erősnek kell lennünk.
Próbálok az lenni.
Semmi baj. Itt vagyok.
És James Bond is.
Felhívtad Stellát?
Szmoking van rajtad?
Kihagytuk a bált.
Ez a következő megálló.
Stella! Mizu?
Zavar van az erőben.
- Mondtam, hogy jó volt. - Imádom.
Na ne!
Ez nagyon cuki.
- Ez ám a produkció. - Jó ideje tervezem.
- Te csődör. - Hiányozni fog ez.
- Micsoda? - Mi. Nem is tudom. A közös lógás.
Hát…
Nem akarok csöpögős lenni, de…
Hagyd abba! Sosem hittem volna, hogy ilyen barátaim lesznek.
Mert csak a suli érdekelt.
Nem. Vagyis talán egy kicsit.
De inkább azért, mert annyit költöztem.
Nem is tudom. Ez az utolsó esténk, mielőtt mind új életet kezdünk.
És Aidannel az első élményeinket ünnepeljük. De milyen gyakran tudhatjuk,
hogy ez egyben valaminek a vége is?
Basszus!
Ja. Felfüggesztettek, mielőtt megjelöltem volna a végzősök falát.
Nem hagytam nyomot.
Szerintem igen, amikor meztelen voltál a focimeccsen.
Igaz. Tudod, hogy szeretem kimutatni a suli iránti lelkesedésem.
Mindenki látta a himbilimbid, haver.
- Oké, hát jó, hogy jöttetek. - Csak azt mondom… Oké.
Jó, hogy jöttetek. Szuperek vagytok. Imádlak titeket.
- De Clare-rel… - Csináljuk!
Micsoda?
Jelöld meg a falat!
Van időnk, nem?
Hát, az egész éjszakát megterveztem.
Tudom, de ez az utolsó esténk így együtt.
- És Scotty nyomot akar hagyni. - Totálisan.
Nem hagyhatjuk cserben. Nem felejthetik el.
Nem, nem felejthetnek el.
- Nem kell dolgoznod? - Haver, egy órája leléptem.
Ez csak egy kis kitérő, Aidan. Aztán folytatjuk.
Scottyért.
Betörünk a suliba?
És ott van még a…
Az én…
- Színpadi cipőd. - Színpadi cipőm.
- A mid? - Színpadi cipőm.
- A szekrényedben. - A szekrényemben.
Menjünk! Jelöljük meg a falat!
- Tutira? - Naná.
Jelöljük meg a falat, és mentsük meg Stella színpadát!
- Igen. - Majdnem.
Oltári buli lesz. Őrült ötlet?
- Aidan? - Légyszi!
Menjünk!
Aidan!
- Jó móka lesz. - Gyerünk!
Gyerünk már!
- Légyszi! - Na már!
Légyszi.
- Ez az egyetlen… - Gyerünk!
- Menjünk! - Menjünk!
- Ez az. - Oké.
- Irány a suli! - Bulibusz!
- Irány a suli! - Ez az!
Jó a hangulat.
Ha egy rahedli pénzt költenék bulibuszra, így viselkednék.
Nem jössz, Aidan?
Ez az!
Tehát nincs is tervünk?
Itt is vagyunk.
Ennyi.
Gyertek utánam!
Tudom a megoldást.
- Menjünk! - Halkabban!
Miattad kerülünk pácba.
Dehogy. Mások is ezt csinálják.
- Ez betörésnek számít. - Nem.
Ez az egyetlen ajtó, ami nincs teljesen bezárva.
A tűzbiztonsági ellenőrzések miatt tudom. Ezt nézzétek! Így.
Mi a… Hivatalosan is feminista lettem miattad, Clare.
- Szép volt. - Jobban ment, mint nekem.
- Menjünk! - Köszönöm.
- Megérte a diáktanács. Vagy nem. - Foci! Aidan, állj messzebb!
- De ne túl messze. - Mi ez?
- Scotty, miért? Ez mire volt jó? - Oké.
Oké, mi a rajzterembe megyünk festékért. Ti meg a cipőkért?
- Itt tali? - Aha.
- Nyomás! Mehetünk? - Várj!
- Ja, oké. - Nyomás, Scotty!
- Szedd a lábad! Gyere! - Oké.
Rendben.
Nincs a színházhoz fogható.
Akkor keressük meg a színpadi cipőmet!
- Ami a szekrényben van. - Abbahagyhatod, Stella.
Jó, mert májusban mindent kipakoltunk, és sosem volt színpadi cipőm.
Főleg a díszleteken dolgozom, de ezt tudtad.
Tudod, most játszanánk újra a bált.
Amikor Clare megbetegedett a bál előtt,
megkönnyebbült, hogy nem kell elmennie.
Te is tudod, Stella,
hogy jól érezte volna magát.
Nem vagyok biztos benne.
Nem irányíthatsz mindent, Aidan. Nem…
aidanezheted ki magad a dolgokból.
Aidanezhetem ki?
Mi a fenét… Mit akarsz ezzel?
- Tudod, hogy értem. - Lövésem sincs.
Igésítetted a nevemet. Mit akar jelenteni?
Pozitív értelemben,
amikor valaki
mondjuk egy Aidan nevű srác adott módon viselkedik,
amely során, tudod…
Aztán dolgok a kedved szerint alakulnak.
Csak azt mondom,
mindketten lefektettétek a szabályokat az elején.
Nem haragudhatsz, ha nem akarja megszegni őket.
Akkor még nem tudhattuk,
hogy ilyen jól sül el a dolog. Mert nagyon jól sült el.
Ti vagytok a kedvenc párom. Imádlak titeket.
Szerinted próbálkozzak?
Légy őszinte vele!
Csak…
beszéljetek őszintén!
És ha ez megvan,
reméljük a legjobbakat, világos bőrű királyom.
Köszi. Ez az.
Oké.
A feketét keverni…
Ez elég sok.
A megfelelő szín kell.
Feketét kevertél…
Megnéznéd, van-e kék?
Vagy lila?
Köszi.
Siess, mert várnak!
Hova rohansz? Azt hittem,
örülsz, hogy nem kell a kapcsolatoddal foglalkoznod.
Nem, én nem…
Szívatlak.
Mondjuk.
Nem igazán.
Ez nem működik.
Tudom.
Bárcsak Aidan is belátná.
A festékről beszélek.
Persze, a festékről. Mit szólsz valami egyszínűhöz?
Ahelyett. Bármi is az.
Legyen piros!
Nem úgy sikerült a tiszta szakítás, ahogy reméltem.
Ugyan már, mindenhogy zűrös.
Te is tudod.
Talán, ha Aidan jobban várná a sulit,
vagy ha úgy döntött volna, hogy…
A Berklee-re megy?
Aha.
Hallottam róla.
Olyan tehetséges,
és tudom, hogy a szülei szerint a zene rizikós pálya, de nem is tudom.
Nem hiszem, hogy az ő esetében az lenne.
Hát…
Szerintem Aidan úgy van vele, nem az, ha vele vagy.
Ott is van.
Teljes életnagyságban.
Az én Everestem.
Milyen színű lesz?
Piros. A háború színe.
Nyomasztó.
Scotty!
Igen.
Jöhet a végzős felfüggesztés.
Scotty!
- Scotty! - Ez az!
Merész választás.
- De elfogadjuk. - Nincs mivel letörölni.
- Hát… - Köszi.
Beletörölnéd a kabátomba? Milyen nevelést kaptál?
- Menj a mosdóba! - Jól van.
- Miért akarnám, hogy… - Nem tudom.
- Béna kéznyom. - Az.
Szerinted a párosakból hányan maradnak együtt?
Nem tudom.
Jade és Marcus már szakítottak.
Stella szerint kevert valami sráccal a fősulin, pedig még oda se jár.
Egy hónapig sem bírták.
Ettől félsz?
Nem tudom, Aidan. Én csak…
Szeretném, ha megtalálnánk önmagunkat.
Nem akarsz beleugrani bármibe anélkül,
hogy el kéne gondolkodnod rajta? Mert én igen. És neked is ezt kívánom.
Ez mindig ott motoszkált a fejemben.
Sajnálom, ha önzőnek tűnök, de mindig így terveztem.
Két másodpercre felejtsd el a terveidet!
Jó? Mit akarsz igazából?
Aidan.
- Talán aktiváltam a riasztót. - Biztos.
- Azért visít. - Mindegy. Csak fussatok!
- Hol a busz? - Fuss!
Siessetek!
Szerintetek üldöznek minket?
Irány a biztonság!
Gyere! Segítek.
- Gyerünk! - Siess, haver!
Gyerünk már!
- A francba! - Te jó ég, jól…
Istenem! Jól vagy?
- Igen. - Biztos?
- Aha. - Oké.
Te jó ég!
Jaj, ne!
Nem.
Stella, ne!
- Stella, ne! - Hívjam a sofőrt?
Egy pillanat!
- Jól vagy? Oké. - Igen.
Csak még egy öltés.
Hogy van a betegünk?
Jól vagyok, anya. Már mondtam.
Szerencséd, hogy én ügyelek, és nem az apád.
Képzelje, dr. Olsen, a fiam ősztől az orvosira fog járni.
Igazán?
Csak egy rövid autóútra lesz Clare-től.
Ő reggel indul a Dartmouthra.
Jó korán.
- Ez jó volt. - Aha.
- Ez az! Igen. - Tudod, hogy van ez.
Mik a terveid?
Mármint a suli után.
- Szerzek egy lakóhajót. - Lakóhajót?
Lesz egy lakóhajóm. Ez a tervem.
- Értem. - És neked?
- Fősulira mész, nem? És tudod… - De.
- Hát ez? - Megismersz másokat.
Ja az akart lenni.
Időbe telik az ilyesmi.
És az is kell hozzá, hogy esetleg…
bejöjj valakinek?
Nekem bejöttél.
- Odáig voltam érted. - Bocs.
Igen, hetedikben.
Lansingből hazafelé volt nálam mentolos cukor,
mert smárolni akartam veled.
Ez kedves gesztus volt.
Egy dolgot tudok.
Merésznek kell lenni.
Légy merész!
Mesélj még róla, mi kell a nőknek!
Hallottad. Ezzel bárhova eljutsz.
Mint egy lakóhajóval?
Az utolsó állomás a máglya?
Olyasmi.
Vagyis…
Úgy volt, hogy ketten leszünk a parton, de volt pár fordulat az este során.
Ha jobb szülő lennék, hazaküldenélek titeket.
Hála isten, hogy pocsék szülő vagy.
Megleszünk.
Életben van!
Hadd lássuk az öltéseket!
Most találkoztunk utoljára.
- Sokra fogod vinni. - Köszönöm.
És ha meggondolod magad, nem leszel túl messze.
Miután nem jutott be a Berklee-re, legalább ennek örült.
Bocsánat. Azt hittem, nem engedik, hogy zenesuliba menjen.
Dehogy, drágám.
Nem vették fel.
Aidan nem mondta el.
Nem.
Örülök, hogy láttam.
Én is.
TALÁLKOZUNK MA ESTE?
Ez az.
- Szóval kórházban voltál? - Nyugi!
Jól vagyok. Eskü.
Ott találkozunk.
De szépen befoltoztattuk.
Nagyon szépen.
Bocs, hogy belerángattalak.
Sok ez egyszerre.
Mint az egész estém.
De hajlandó vagyok megbocsátani,
mivel talán minden idők
legbonyolultabb szakításának kellős közepén vagy.
Igazat beszélsz.
De köszönöm.
Komolyan.
Tudod, ez a mi utolsó közös esténk is.
Tudom.
Nem csak Aidan képes nagy gesztusokra, oké?
Oké.
- Hónapok óta tervezgetem, és… - Ne szívass!
Íme, itt ez a fenyőtoboz,
ami azt képviseli,
milyen érzés volt, amikor elköltöztél.
Szomorú voltam.
Szomorú.
Neked adom.
- Csirió, ribi! - Csirió!
És lángoljon ez a fenyőtoboz, akár a barátságunk!
- Néha érzelgős tudok lenni. - Ez érzelgős?
- Igen. - Átkot szórtál rám.
- Dehogyis. - Rossz ómen.
Csak azt mondom, a barátságunk olyan, mint a tűz.
Hogyne, persze.
Nem, tényleg értem. De tudod, mi olyan még, mint a tűz?
Ez a hínár.
- Ez egy zokni. - Undi.
Az egy zokni.
Megdobtál egy zoknival?
Tess!
Véletlen volt.
Csak kicsit szórakoztunk.
Azt hittem, a zokni meg a sírós emoji azt jelenti,
lépsz végre, mielőtt vége a nyárnak.
Ja, naná. Persze.
Másoknak szeretetnyelvük van, nekem gyásznyelvem.
Ezért szeméttel dobálózom, és sírós fejeket küldök.
Lemegyünk a partra Ladarianhez. Jöttök?
- Mi igazából… - Tök jó lenne.
- Szívesen mennénk. - Klassz.
- Naná. Benne vagyok. - Egy perc, és jövök.
Szia!
- Te… - Igen, menjünk!
Csak, hogy tudd,
a part amúgy is a randi része volt.
Csak későn értünk ide.
Gondoltam, hogy fel akarod idézni az úszást Rustyig.
Nem hagyhattam ki.
Hisz kihagytad az egész végzős versenyt.
Mert a víz hideg volt, és…
Nem értem, miért hagyomány egy bójához úszni.
Tudom, hülyeség.
Nem, csak…
De Rusty még mindig ott imbolyog,
és ránk vár.
Anyukád mesélt a Berklee-ről, Aidan.
- Mi? - Miért titkoltad el előlem?
Clare én… nem volt miről beszélni.
- Nem nagy ügy. - Én mindig őszinte voltam.
Clare, ez…
Nem tudom, mit akarsz hallani.
Azt hittem, a ma este a búcsúról szól.
Vagy ez is egy újabb hazugság?
Merek.
- Igazságbomba. Merek, bébi! - Mit akarsz tudni?
Add elő az első gyerekdalod operaként!
Az icipici pók
Rendben.
Merj! Csókold meg azt a narancsot, Stella!
Smárolj a naranccsal! Nyálazd be!
De aztán jól csináld!
Ez az!
Ezt kapjátok ki!
- Nagyon jó. - Köszönöm.
- Köszönöm. Nagyon köszönöm. - Köszönöm.
FELELSZ
Tudok egyet.
Mondj egy titkot, amit senki sem tud rólad!
Egy titkot…
Nem tudom, hogy ez titok-e,
de az az igazság…
hogy…
azt kívánom, bár arra kérted volna, hogy engem csókoljon meg.
Hallottad.
- Oké. - Na most merj!
Na most…
Pacsit!
Naná. Sajnálom.
Mindenki arra kíváncsi, hol a koli.
Mit fogsz tanulni?
Politikatudományt.
Csak kerüld Holmes professzort politikaelméleten!
Mész?
Hova?
A Dartmouthra?
Jaj! Igen.
Igen, holnap indulok.
Mi újság?
De finom.
Mi a pálya, haver?
Bocs, láttad Clare-t?
Nem.
Jól vagy?
Zsír, nem gond.
Nem kell válaszolnod.
Jól. Tök jól.
- Igen? - Aha.
Lerí rólad.
Jól vagyok. Naná. Nincs semmi gond.
Nem úgy festesz, haver.
Természetesen.
Hé, lekapcsolhatnánk a zenét?
Mizújs, emberek? Hogy vagyunk?
Ez az! Tök jó az este, mi?
- Az asztalon áll. - Igen.
Micsoda év volt.
És furcsa arra gondolni, hogy mind továbblépünk,
felnövünk, meg ilyenek.
És tudjátok, megismerünk másokat,
és reméljük, hogy sokáig velünk maradnak. Őrület.
Lesznek, akik találkoznak majd az egyetemen, míg mások nem.
De nem akarom, hogy a jó dolgok véget érjenek.
Biztos,
ti is így éreztek. Akárhogy is, vége az évnek és a nyárnak,
és milyen vég az, ahol nem elevenítjük fel a kezdetet?
Szóval
szeretném megkérni Clare-t, hogy jöjjön ide.
Ez az!
Az egész egy dallal kezdődött még halloweenkor, ha emlékeztek.
Mi újság, emberek?
Aidan!
Foglalt.
Haver!
- Ez nem az, aminek tűnik. - Úgy tűnik, a húgommal smárolsz.
Hát, most megfogtál.
- Aidan… - Csak csókolóztunk.
- Nem nagy ügy. - Csókolóztatok?
Nem tudom, mit mondjak erre.
Az egészre.
Mi lelépünk.
Igen.
Nem tudom, mi a fene volt ez.
Mindent megteszek, hogy megmentsem a kapcsolatunkat.
Sajnálom, hogy lehetetlen elvárásaid voltak az estétől.
- De nem az én hibám. - Lehetetlen elvárásaim?
Clare, az egyezségünk nevetséges vicc volt,
de te valahogy kötelező érvényűvé tetted.
Nem vicc volt. Tudom, hogy neked igen, de én komolyan gondoltam,
amikor azt mondtam, szingliként akarok fősulira menni.
Az még azelőtt volt, hogy egymásba szerettünk.
A dolgok néha változnak. Végül is az előszó vezet a könyvhöz.
Mert majd pont nekünk összejön. Életünk végéig ugyanígy fogunk érezni.
- Nem fogjuk bántani egymást. - Már azt tesszük.
Ez nem tart ki életünk végéig.
Téged tanulmányozni kéne, mert képes vagy
mindentől a legrosszabbat várni.
Aidan, de… Aidan!
Nem a legrosszabbat várom, csak reális vagyok.
Bocs, hogy neked ez nem megy, de én őszinte voltam,
te meg még a Berklee-ről se beszéltél.
Mit mondjak róla? Hogy a szüleim végre megengedték, hogy jelentkezzek,
de elszúrtam a meghallgatást?
Hogy ez volt életem legmegalázóbb élménye?
- Tessék. Ennyi a Berklee. - Istenem!
Jó ég, Aidan, ez egy újabb fingszitu.
- Mindig erről van szó. - Miről beszélsz?
Azt várod, hogy mindig tökéletes légy, ami lehetetlen.
Ez mindent megmérgez.
- Nem akarok tökéletes lenni. - De.
Nem a Berklee az egyetlen opció. Több száz másik is van.
Tudod, mit? Talán, ha nem zársz ki, segíthettem volna.
- De már túl késő. - Nem, igazad van.
Igazad van. Szerinted nem akarok tenni az egészre,
L. A.-be vagy New Yorkba menni, hátha úgy is működik,
és aztán mégse működne? Dehogynem.
És szerinted én nem vagyok reális.
Azért megyek fősulira a közeledbe, hogy működjön a dolog.
Ne használd ezt kifogásként! Nem ezért…
Ez nem kifogás, ha hiszel bennünk, és ha szeretlek.
És talán te is így éreznél, ha ki tudnád mondani.
- Miről beszélsz? - Sima liba.
Szeretlek. Sima liba.
Tudod te, milyen szar, ha azt mondod valakinek, szereted,
és az rá a válasz, hogy sima liba. Mit jelent ez?
- Pontosan tudod. - Mondd ki!
Csak mondd ki!
Oké.
Akkor vége.
Rendben.
Gyere!
Szívem!
Úgy érzem, nem kapok levegőt.
A szívem kiugrik a helyéről.
Értem.
Tudom, hogy azt akartad, ne fájjon,
de ez nem így működik.
Akkor nem, ha valódi.
Azt hittem, elég óvatos vagyok.
Te és apa…
olyan fiatalon elköteleződtetek,
és vitáztatok, míg végül szétmentetek. Én csak… Csak nem akartam ezt.
Olyan boldogtalan voltál.
Nem vagyok a szerelem szakértője,
ezt mondanom sem kell,
de…
egyvalamit tudok.
Mégpedig azt,
hogy egy kapcsolatnak esélye sincs,
ha már a kezdete előtt a végét tervezed.
Nem akarom elveszíteni önmagam.
Ha ő az igazi, nem is fogja hagyni.
ELŐSZÖR SZÚRTAM EL SZAKÍTÁST. BOCS. EGY UTOLSÓ MEGÁLLÓ?
Féltem.
Féltem beléd szeretni,
mert ijesztő volt a gondolat, hogy akkor többé nem tudok egyedül lenni.
Egész életemben költöztem, és végig a jövőre koncentráltam.
Elképzeltem, milyen lesz.
A jelennel pedig
nem sokat törődtem.
Aztán megismertelek.
És ez volt életem legjobb időszaka.
De megijedtem. Én…
Felborítottad a terveimet.
Szóval azért tartok neked beszédet a parton az éjszaka közepén,
mert már nem félek.
Szeretnék a bójához úszni, és átélni az utolsó első élményünket,
mert nagyon szeretlek.
Szeretlek.
Sima liba.
Gyerünk!
Nagyon hideg. Lehet, hogy hülye ötlet volt.
Bocs. Gyere!
Mindjárt megvan.
Ez nem feltétlenül az előszó.
Csakhogy mégis az.
Igazad van.
Mindig igazad van. Idegesítő.
- Akkor tutira halasztasz? - Igen.
L. A.-be megyek.
Tudod már, hol fogsz lakni, dolgozni, meg ilyesmi?
Köszönöm…
hogy megadtad a kezdő lökést.
Te mindent megoldasz.
Oké.
- Mi van ebben? Egy hulla? - Igen.
Hiányozni fogsz.
Szeretlek.
Jól néz ki, Miss Nancy.
Edzegetett?
Szóval…
- Hát ennyi. - Igen.
Ennyi.
Nem muszáj, hogy igazi búcsú legyen.
Nem.
Legyen inkább „majd találkozunk”!
Majd találkozunk.
Jó terv.
Az.
Akkor majd találkozunk.
Emeld!
ÚJ DAL
ALIG VÁRTAM, HOGY HALLJÁTOK LINK A BIÓBAN
Hallottam az új dalt.
Nagyon jó.
Helló, idegen!
Sokat gondolok rád.
Nyáron otthon leszek.
Túl korai az első hellóhoz?
Hazajönnél hozzám
Ha elmondanám az igazat
Mert nem tudom elengedni
A gondolatot, ki lehetek
Melletted
Helló!
JENNIFER E. SMITH KÖNYVE ALAPJÁN
A feliratot fordította: Horváth Anna