Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIXOV DOKUMENTARNI FILM
Znate, u životu
me veseli pomaganje ljudima.
Pa sam mislio da će za mene biti dobro
postati medicinski tehničar.
Počeo sam radeći noću.
Bio bih…
emocionalan.
Osjećao sam
da ne mogu gledati kako ljudi pate.
Katkad bi mi jedino preostalo
pokušati im okončati patnju.
Nisam mogao prestati.
Vijesti iz New Jerseyja.
Cijeli je grad u šoku.
Tehničar je u bolnici ubijao ljude.
…u okrugu Somerset.
Ovaj je tehničar možda najveći serijski ubojica u povijesti SAD-a.
OŽUJAK 2003.
Bila sam samohrana majka,
i počela sam raditi u bolnici u Somersetu kao sestra na odjelu za intenzivnu njegu.
Svoje dvije kćeri ostavila bih u školi i odvezla se u New Jersey.
Bio je to sjajan gradić.
Bolnica je bila srce zajednice.
Bila sam mlada, puna energije, pomalo hiperaktivna.
Znam da mi je jedna od viših sestara zabranila kavu.
Amy je bila posebna.
Uvijek je bilo lijepo kad smo radile skupa.
Voljela sam raditi na intenzivnoj.
Voljela sam taj osjećaj da sam zaštitnik tih pacijenata.
Davala sam sve od sebe da bi bili dobro.
Nosimo se sa smrću.
Doslovno opasnost gledamo u oči.
To je vrlo nesigurno mjesto.
Morali smo se oslanjati jedni na druge.
Charlie je bio najbolji mogući kolega.
Voljela sam raditi s njim.
Bio je izvrstan medicinski tehničar
i uvijek bi znao reći nešto što će me nasmijati.
Nas troje većinu smo vremena radili zajedno.
Daj još jedan drip.
Zvali su nas Tri mušketira.
Izvrsno smo surađivali.
Charlie.
CHARLES, TEHNIČAR
VOLI TEHNOLOGIJU I JOŠ VIŠE OD TOGA
Nakon što je to objavljeno, nazvala sam ga bolničkim glasnogovornikom,
što je i bio.
Svi su vidjeli taj letak.
Svi su bolnicu u Somersetu povezivali s Charlesom Cullenom.
Imao je svoj tipični smiješak,
a na toj konkretnoj fotografiji vidjelo se
da se ponosi time što ga netko želi fotografirati
i pita ga za mišljenje.
Uvijek sam mislila da je dečko kojeg su maltretirali.
Ostavljao je takav dojam.
Uvijek sam ga htjela zaštititi.
Moj je brat Florian uvijek želio biti svećenik.
Ljudi su možda govorili da je sramežljiv,
ali kad je riječ o stvarima koje su mu bile važne,
bio je vrlo strastven.
Nije bio samo brat, nego i prijatelj.
Jednog me dana nazvao oko dva ujutro.
Rekao je da ima problema s disanjem.
Rekla sam da ćemo se naći u bolnici.
Išao je u Somerset.
Pregledao ga je liječnik s Hitne.
Ali ponestajalo mu je daha.
Došli su i rekli da ga moraju intubirati.
Sjećam se velečasnoga Galla jer je dugo bio ondje.
A njegova je sestra
uvijek bila uz krevet.
Liječnik je rekao: „Preživio je noć.
Dajmo mu vremena. Oprezno smo optimistični.
Čini se da ide na bolje.
Stabilan je.“
Sjećam se da sam bila ondje i rekla sam: „Floriane, idem.“
Vidjela sam kao da je reagirao. Kao da me čuo.
Velečasni Gall se oporavljao.
Zapravo su ga premjestili
s odjela za intenzivno na odjel za koronarno liječenje.
Bila sam šokirana kad sam čula
da je imao zatajenje srca i da je umro,
jer stanje mu se popravljalo.
CENTAR ZA KONTROLU OTROVANJA NEWARK, NEW JERSEY
Hvala na pozivu Centru za kontrolu otrovanja.
Ostanite na liniji. Uskoro će vam se javiti stručnjak.
Centar za kontrolu otrovanja.
Bok, zovem iz bolnice u Somersetu.
Pokušavamo istražiti toksičnost kod pacijenta.
Nazvala nas je sestra koja se raspitivala za digoksin.
Digoksin se inače rabi za liječenje zatajenja srca.
Ojačao bi kontrakcije.
Ojačao bi srce.
No kako se razina sve više povećava, otkucaji srca se usporavaju.
I umreš.
Rekla mi je da je imala pacijenta
koji dva dana nije dobio digoksin,
ali razina se penjala i dalje.
Rekao sam da to nema logike.
To je bilo 16.
U istoj jedinici, 28. smo imali još jedno trovanje digoksinom.
-U istoj jedinici? -Da.
Pada mi na pamet pogreška u labosu.
Umro je.
Pitao sam: „Je li se događalo još što čudno?
Je li bilo pacijenata s niskim šećerom?“ Ono što zovemo hipoglikemija.
Neslužbeno, u bolnici su prije ovoga bile dvije osobe
kod kojih je hipoglikemija bila čudna.
Počeli smo paničariti.
Bit ću otvoren.
Ovo je za policiju.
DVA DANA POSLIJE
U bolnici u Somersetu sigurnost pacijenata je na prvom mjestu.
Bok, trebam Nancy.
Zanima me ishod. Što ste odlučili učiniti?
Zapravo, uprava je preuzela istragu.
Pozvali su naše odvjetnike.
Zamolili su me da ne razgovaram s nikim izvan bolnice u tom trenutku.
Ne znate jesu li se već obratili policiji?
Ne znam.
Vjerojatno sam rekao više no što sam trebao.
A onda je nastala tišina. Nismo ništa čuli.
TRI MJESECA POSLIJE
U petak trećeg listopada
primio sam poziv iz Ureda okružnog tužitelja okruga Somerset
o smrtnom slučaju u bolnici u Somersetu.
Moj dežurni detektiv
bio je Danny Baldwin.
Danny je bio nov u postaji i u našem odjelu.
Osjećao sam pritisak kao novi.
Htio sam obaviti dobar posao i pokazati da zaslužujem biti ondje.
Nismo baš pozvani na sastanak. Dobili smo naredbu da budemo tamo.
Osjetio sam napetost. Shvatio sam
da sjedim s članovima uprave bolnice u Somersetu.
Službenici i pravna služba
istraživali su smrti nekoliko pacijenata.
Mary Lund, upraviteljica rizikom,
bila je naša osoba za kontakt s bolnicom
vezano za ovaj slučaj.
Bolnica u Somersetu provela je internu istragu
o incidentima pri kojima su kod bolničkih pacijenata
dobiveni abnormalni laboratorijski nalazi.
Prva dva incidenta bila su niske razine glukoze.
Sljedeća dva su bila povišena razina digoksina.
DIGOKSIN, OTROVNI KARDIOTONIČKI STEROID
FLORIAN GALL, PREMINUO
Zatražili smo i rezultate interne istrage koju su proveli.
PRVI DAN ISTRAGE
Sutradan, nakon što sam od Mary Lund primio rezultate interne istrage,
očekivao sam fascikl pun informacija.
Taj je dokument napisao odvjetnik.
Bio je vrlo štur.
Nisu otkrili nikakve sumnjive aktivnosti.
Spomenuli su medicinskog tehničara Charlesa Cullena,
ali nisu identificirali nešto sumnjivo.
Ali proveli smo rutinsku provjeru.
Naišli smo na dva uhićenja.
Vožnju u pijanom stanju 1980-ih i ometanje posjeda.
Obratio sam se policiji u Palmeru
da pokušam dobiti dodatne informacije.
Dok sam razgovarao, čuo sam kako službenik u pozadini
kopa po ormarićima sa spisima.
Navodno je uz izvještaj
na papiriću bila i bilješka.
Ta je bilješka upućivala na to da je nekoliko mjeseci prije
pensilvanijska državna policija zatražila
iste informacije koje sam ja tražio o Cullenu.
Imali su ime i broj detektiva iz pensilvanijske policije.
Nazvao sam pensilvanijsku državnu policiju i razgovarao s Eganom
koji me obavijestio da provodi istragu o Charlesu Cullenu
u vezi s gomilanjem lijekova u bolnici St. Luke's.
U našem poslu shvatiš da se stvari događaju s razlogom.
Da to nije bilo zalijepljeno na spis,
slučaj ne bi tako eksplodirao.
Ako je Cullen bio umiješan…
i dalje je imao pristup pacijentima.
Bili smo u utrci s vremenom.
Kako se Cullen našao u središtu našeg slučaja…
Danny i ja obraćali smo se bliskim mu osobama.
Počeli smo intervjuirati članove obitelji.
Saznali smo da je Charles Cullen vrlo pametan.
Brižan otac koji voli svoju djecu.
Premda nisu znali opseg naše istrage,
nisu bili iznenađeni što smo kucali na njihova vrata i govorili o njemu.
Nikad nisam volio biti to što jesam.
Nakon majčine smrti,
nisam se najbolje nosio s time.
Majka je tada bila jedina osoba
koja je bila branik između onoga što se događalo u kući
i mene.
Kad je umrla,
Ja…
Osjećao sam se vrlo…
nezaštićeno.
STUDIJ SESTRINSTVA, BOLNICA MOUNTAINSIDE
U lipnju '87. diplomirao sam na studiju sestrinstva.
To je bilo jedino što sam mislio da mogu.
Osjećao sam se kao da pomažem ljudima.
Sjećam se da sam bila na sestrinskom pultu u bolnici,
provjerila sam si puls i rekla: „Jebote!“
Otprilike 180.
Charlie me vidio.
Pitao je: „Jesi li dobro?“
Počela sam kolabirati.
Ubacio me u sobu, posjeo na stolac
i pitao: „Što se događa?“
Objasnila sam mu
što se događa sa mnom.
Dijagnosticirana mi je kardiomiopatija dok sam radila u Somersetu.
Doslovno sam imala osjećaj da će mi srce iskočiti iz prsnog koša.
Lijekovi nisu pomagali,
a ta bolest može biti kobna.
Prognoza mi nije bila dobra.
Nisam znala koliko ću još vremena provesti s kćerima.
Ali nisam htjela da itko zna da sam toliko bolesna.
Brinulo me da neću imati za režije,
da ću izgubiti zdravstveno osiguranje.
Jedini način
da dobijemo zdravstveno bio je preko posla.
Povjerila sam Charlieju tu tajnu
čak i ako izađe na vidjelo i bude me stajala svega.
Rekao je da moramo na Hitnu. Odgovorila sam: „Ne mogu.
Večeras imam tri pacijenta. Apsolutno ne mogu.“
Rekao je: „Ostani ovdje.“
Kad se vratio…
otvorio je ruku i dao mi Cardizem.
Popila sam lijek.
Nikad nisam razmišljala o tome odakle mu taj lijek.
Te noći nije se samo brinuo o mojim pacijentima,
nego je i riješio moju papirologiju.
Nikomu nije rekao.
To nije bio jedini put da se brinuo za mene.
DEVETI DAN ISTRAGE
Nakon razgovora s Eganom,
čuo sam da je Cullen radio u drugim bolnicama,
pa smo Tim i ja počeli sastavljati vremenski slijed njegove karijere.
Preko njegovog životopisa
došli smo do svih ustanova u kojima je radio.
Devet bolnica i jednog doma za starije.
Razgovarali smo s ljudima povezanim s Charlesom Cullenom.
Saznali smo da je zlostavljao kućne ljubimce, svoje pse,
i da je moguće da je u jednom slučaju otrovao životinju,
kućnog ljubimca.
Spomenuli su i incident u bolnici Warren.
Premda su detalji bili minimalni…
SVIBANJ 1991.-1994., BOLNICA WARREN
…zahvaljujući toj dojavi
obratili smo se tužiteljstvu okruga Warren i saznali za njihov slučaj.
KAZNENO DJELO: SUMNJIVA SMRT
Ja sam Sharon Jones,
nećakinja sam Helen Dean i sestrična Larryja Deana.
Bila mi je poput majke.
Larry i ja bili smo poput brata i sestre.
Ovo je Larryjeva knjižnica, ova soba.
Tu su njegove knjige i lule.
Larry je bio vrlo blizak s majkom. Iznimno blizak. Larry se nije oženio.
Majka mu je bila sve, cijeli njegov svijet.
Helen je otišla na operaciju u bolnicu Warren
i prije nego što su je otpustili,
bila je dobro.
Htjeli su je poslati na rehabilitaciju u Coventry,
da može ići kući.
Larry je bio ondje u posjetu majci.
Ušao je taj muškarac, medicinski tehničar,
i zamolio ga da izađe iz sobe.
Tehničar ju je ogradio zastorom.
Larry je izašao van i čuo je kako je viknula: „Joj“!
Ušao je u sobu,
medicinski tehničar je istrčao,
i pitao je majku: „Što se dogodilo?“
Rekla je: „Ubo me iglom.“
Larry je uvijek nosio švicarski nož.
Izvukao je nožić s povećalom, pogledao,
i naravno, ugledao je ubod na njezinom vanjskom desnom bedru.
Kasnije popodne prebačena je vozilom hitne
i Larry se zaustavio kod kuće da joj uzme papuče.
Čim je ušao kroz vrata, zazvonio je telefon.
Zvali su iz Coventryja
i rekli da mu je majka umrla
pet minuta nakon dolaska.
Moj je bratić te večeri otišao u ured okružnog tužitelja
prijaviti da mu je majka ubijena.
Larry je znao u srcu i duši
da je čovjek koji je bio u njezinoj sobi,
kojega je identificirala prije smrti
bio taj koji joj je dao smrtonosnu injekciju…
Proveli su toksikološki test.
Testirali su na sve moguće lijekove, osim jednoga.
Digoksina.
SUMNJIVA SMRT
DRUGI NEOBJAŠNJIVI NALAZI
WARREN: SUMNJIVA SMRT
Istraga u Warrenu je završena.
Sumnjali su,
ali nisu imali dokaze za pokretanje kaznenog postupka.
Cullen je mogao nastaviti.
Nakon istrage u Warrenu,
Cullen je dobrovoljno otišao u psihijatrijsku bolnicu.
Jako sam želio
prestati biti medicinski tehničar
nakon bolnice Warren.
Ali govorili su mi da sam otac koji zanemaruje djecu.
Da moram nastaviti uzdržavati djecu.
Znao sam, ako me dovedu u takve okolnosti,
da ću osjećati potrebu
okončati patnju.
Nisam znao
kako to reći.
Što se događa, što osjećam, što radim.
Njegov liječnički tim usuglasio se oko toga
da ne može nastaviti raditi kao tehničar u vašoj bolnici
nakon otpusta.
Većina nas život započinje u bolnicama,
većina nas će život završiti u bolnici, bit ćemo pacijenti.
Univerzalne su.
No oni koji rade u bolnicama,
osobito sestre,
tretiraju se kao potrošna roba.
Smjene se često popunjavaju agencijskim sestrama.
Ljudi stalno uskaču.
Ljudi dolaze i odlaze, prolaznost je donekle očekivana.
Privatne bolnice, institucije komercijalne zdravstvene zaštite,
bile su savršene za Charlieja Cullena.
Postaneš nevidljiv,
a on je mnogima bio čovjek bez lica.
17. DAN ISTRAGE
Pomisao na to da tehničar možda ubija pacijente bila je strašna,
ali premda je Cullenova prošlost bila mračna,
znali smo da tužitelj neće izdati nalog za uhićenje na temelju glasina.
Bio je opasan za javnu sigurnost.
Brinuli smo se jer još je radio u bolnici u Somersetu
dok smo prikupljali dovoljno informacija za uhićenje.
Donna i ja primjećivale smo
da su laboratorijski nalazi naših pacijenata bili netočni.
Čula sam i druge sestre kako zovu
i govore: „Da, jutros mi je pacijentu šećer u krvi 22.“
Mislile smo da nešto nije u redu s laboratorijem.
A ako u nešto nismo bile sigurne,
obratile bismo se Charlieju i pitale ga.
Razumio se u lijekove kao nitko drugi.
Mislim da je želio shvatiti kako lijekovi djeluju.
Rabio sam digoksin jer…
bi djelovao…
u razdoblju od nekoliko sati.
Sestre s kojima sam radio…
nisu znale što se događa.
Da su me bar
zaustavili mnogo godina prije.
Mislio sam da hoće.
Morali smo prikupiti dokaze.
Teško je raditi na medicinskim ubojstvima.
Teško ih je dokazati.
Nema očevidaca, nema kamera
i nismo imali mjesta zločina.
BOLNICA U SOMERSETU
Posjetio sam Mary Lund, upraviteljicu rizikom u toj bolnici.
Pitao sam je ima li još dokumenata.
Rekla mi je da nam je dala sve što je imala.
Kad smo se vratili u bolnicu Warren i provjerili postoje li dokumenti
koji bi omogućili istragu, shvatili smo da su uništeni.
Slijepa ulica.
NAČIN: UNIŠTENJE DOKUMENATA
Bili smo poput ribe na suhom.
Mojim najbližima bilo je jasno da sam pod velikim stresom,
kao i ljudima oko mene.
Očajnički smo htjeli napredovati na slučaju.
Trebala nam je pomoć.
Trebala nam je pomoć izvana.
20. DAN ISTRAGE
CENTAR ZA KONTROLU OTROVANJA
Centar za kontrolu otrovanja.
Ostanite na liniji i stručnjak za otrovanja će se javiti.
Centar za otrovanja, izvolite.
Primio sam poziv detektiva iz tužiteljstva okruga Somerset
koji se raspitivao za digoksin.
Pitao sam: „Zovete li zbog bolnice u Somersetu?“
S druge strane linije nastao je muk,
a detektiv je onda pitao: „O čemu govorite?“
Rekao sam: „Već im neko vrijeme govorimo da imaju ubojicu.“
Dodao je: „Bit ću u vašem uredu za 15 minuta.“
Bruce je rekao: „Jasno da znamo.
Pokušavamo potaknuti nekoga da se uključi.“
Pitali su: „Razgovarat ćete s nama?“
Tad me Bruce pitao: „Jesi li spreman razgovarati s njima?“
Odgovorio sam: „Naravno.“
Došli smo do ureda dr. Marcusa
i čim nas je pozdravio, dodao je:
„Gdje ste dosad? Trebali ste tu biti mjesecima prije.“
Imao je snimke svojih telefonskih poziva s bolnicom.
-Tko je na liniji? -Dobro jutro.
Bok, je li to Bruce?
-Da, kako si? -Bok, ovdje Mary Lund.
Bok. Dr. Marcus stiže za sekundu.
Dok smo Tim i ja preslušavali snimke, postalo nam je jasno
da nam bolnica ne govori sve što se događa.
Evo ga.
Dr. Marcus, možete li sažeti ono o čemu ste razgovarali s Nancy?
Dr. Marcus bio je u kontaktu s bolnicom nekoliko mjeseci prije.
Ako postoji netko tko to namjerno radi,
ako to ne prijavite policiji i umre netko drugi…
Ne bih gubio vrijeme.
-Dobro. -Dobro.
Cijenimo vaš doprinos.
Prošla su još tri mjeseca prije nego što nam je bolnica išta javila.
Čak i tada,
informacije koje su nam dali na početku istrage
bile su minimalne.
Rekao sam tada, reći ću i sad.
Bolnica je sve zataškavala.
Bojali su se tužbe.
Da se pročulo: „Ne idi tamo jer smrtnost je velika,“
ljudi ne bi išli.
Liječnici ne bi onamo upućivali pacijente.
Ako liječnici tamo ne bi upućivali pacijente, ako ljudi ne bi htjeli ići,
bolnica bi izgubila mnogo novca.
Ako bolnica gubi novac, uprava kreće s otpuštanjima.
Zaključili su: „Znaš što, gurnimo mi sve to pod tepih.“
BOLNICA SACRED HEART, PENNSYLVANIA
BOLNICA ST LUKE'S, PENNSYLVANIA
Danny i ja smo se pitali koliko je još Cullenovih bolnica skrivalo podatke.
Zataškavalo i nije prijavljivalo.
BOLNICA HUNTERDON, NEW JERSEY
1987.-1991. BOLNICA ST. BARNABAS, NEW JERSEY
Morali smo što prije saznati što se dogodilo u drugim bolnicama.
Danny se sastao s pensilvanijskom državnom policijom
da bi prikupio detaljnije informacije o njihovoj istrazi.
Od one nalijepljene poruke
s imenom i brojem detektiva pensilvanijske policije.
Kad sam se prvi put čuo s Eganom,
rekao mi je da Charles Cullen krade lijekove.
Nije išao u detalje preko telefona.
Tek kad smo se našli,
počeo nam je govoriti sve što se dogodilo.
Policajac Egan istraživao je stopu smrtnosti u bolnici St. Luke's.
Pokazao mi je neka od izvješća.
Rekao je da mu je medicinska sestra rekla
da Charles Cullen ubija pacijente
i da je smogla hrabrosti reći mi što se događa.
BOLNICA ST. LUKE'S, PENNSYLVANIA
Sve je počelo 2002.
Radila sam s Charlesom Cullenom
u jedinici za intenzivnu njegu u Betlehemu u Pennsylvaniji.
Imali smo blisku skupinu kolega koji su dobro surađivali.
Bio je neobičan.
Imao je čudne trenutke.
Ali medicinske sestre s intenzivne donekle su čudne.
Bila sam ondje kad su ga izveli
i dopustili mu da da otkaz, u dva ili tri ujutro,
i sve je obavljeno potajno.
Dan ili dva poslije,
kolegicu sam pitala: „Imaš li pojma o tome što se događa?“
Saznala sam da je 50 bočica lijekova nađeno bačeno u kutiji za igle.
Mnoge neupotrijebljene, ali neke su bili upotrijebljene.
Počela sam razmišljati o svemu.
Prije nego što su ga odveli,
dvaput na tjedan, gotovo točno dvaput na tjedan,
imala sam pacijente koji su bili stabilni, a naglo bi umrli.
To mi nije imalo smisla.
Sastavila sam popis svih ljudi koji su umrli tijekom tog razdoblja,
a onda sam provjerila datume,
vremena, imena i tako dalje,
i to sam objedinila.
Bilo je 67 smrtnih slučajeva.
Mislila sam da je statistički moguće
da je Charlie radio kad se dogodila četvrtina slučajeva,
dakle njih otprilike 17.
Vidjela sam 40.
CULLEN, OTPRILIKE 40 SMRTNIH ISHODA
Više nego dvostruko više od broja koji bi statistički bio logičan.
Mislim da se posebice namjerio na dvoje mojih pacijenata.
Ljudi koji su mi bili dragi.
Jedan od njih zvao se Sam.
Sam je bio golem čovjek.
Šake su mu bile poput rukavica za bejzbol. Bio je golem.
Kad je došao k nama, uopće nije reagirao.
Nije otvarao oči, nije govorio, nije reagirao.
Nakon nekoliko dana brige o Samu, odjedanput smo čuli…
Zapitala sam se koji je to vrag.
Trebalo nam je neko vrijeme da shvatimo da govori.
Bio je to dubok glas koji je dolazio iz toga krupnog muškarca
i trebali su nam sati da shvatimo
da polako govori: „O, volim te.“
I reagirao je kad god sam bila na dužnosti.
Nekoliko dana nakon toga, počeo je pjevati
„You Are My Sunshine“ kad bih bila u sobi.
Dakle, drag čovjek.
I…
umro je kad je radio Charlie.
Obratila sam se svom menadžeru i direktoru,
i rekla: „Sad sam sigurna da ubija ljude.“
Odgovor je bio: „Ne.
Sigurni smo u to.“
Dodali je: „Već smo to istražili i to smo isključili.“
HITNA
Tog sam jutra plakala na putu kući.
Nazvala sam dragog prijatelja, policijskog načelnika.
Na putu kući sam mu rekla:
„Johne, ne znam što bih s ovim. Ne znam što da radim.
Nitko neće slušati. Nitko ga ne pokušava spriječiti.
Ali sada sam skroz sigurna u to da ubija pacijente,
i to ne jednog ili dva, nego masovno,
a nitko me ne želi slušati.“
Nakon više pokušaja da se bolnicu navede da sluša,
sve smo predali državnoj policiji.
Istraga je bila vrlo spora.
A onda sam jednu večer radila
kad je ravnatelj bolnice St. Luke's sve sestre okupio u našoj sobi
i objavio da je istraga zaključena.
Da je državna policija otkrila da Charlie nije učinio ništa loše.
Nakon toga krenule su glasine među mojim kolegama.
Stvari poput: „Tko god da je bila sestra koja je ovo prijavila,
stvorila je kaos
i zamalo stajala bolnicu izgradnje nove zgrade.“
Da bi podigla kredit za gradnju,
bolnica je morala prijaviti sve potencijalne tužbe i to je bio cilj.
Nisu htjeli biti kažnjeni. Nisu htjeli izgubiti novac.
Bilo je lakše Charlieju dati lijepu preporuku i pustiti ga da nastavi,
nego rješavati posljedice svega ovoga.
St. Luke's je među stotinu najboljih bolnica u SAD-u,
golem zdravstveni sustav koji se još širio.
Izdali su obveznice da bi financirali izgradnju novog kampusa.
Htjeli su da ode što je tiše moguće,
namjerno ili slučajno,
tako da opasnost od tužbe bude što manja.
Da ustanova bude zaštićena, ne mareći za pacijente.
Gall.
IME PACIJENTA: 1) GALL
Obrazac koji smo vidjeli kod slučajeva u koje je bio umiješan Cullen,
onaj u Pennsylvaniji,
onaj u Warrenu, kod incidenta s Helen Dean,
je da su istrage prekidane zbog nedostatka dokaza.
I u upravama bolnica sumnjali su na to da Cullen radi nešto loše.
2) Strickland.
3) Hargrove.
Strenko.
Takvi su incidenti pratili Cullena
gotovo gdje god je radio
i nismo htjeli da naša istraga
propadne poput prethodnih.
Jedna od stvari na koje sam se htio fokusirati
bilo je podizanje lijekova preko Pyxisa.
Pyxis je kompjutorizirani uređaj za izdavanje lijekova.
Htio sam vidjeti kakve je lijekove povlačio Charles Cullen.
Tijekom prvog sastanka s Mary Lund početkom listopada
rekla mi je da Pyxis informacije pohranjuje do 30 dana.
To nam se činilo jako čudnim.
Kontaktirao sam proizvođača u Kaliforniji.
U tvrtki su bili šokirani.
Rekli su da se iz uređaja mogu izvući svi podaci.
Uprava bolnice manipulirala je nama.
To što su činili bilo je kazneno djelo.
Odmah sam otišao u ured Mary Lund.
I objasnio gđi Lund da ako nam ne ustupi te informacije,
slijedi zapljena uređaja Pyxis
i njegova forenzička analiza.
Odmah nakon našeg razgovora, podigla je slušalicu, počela zvati…
i gle čuda, uspjela mi je izvući podatke.
Bio je to ključan dokaz.
Uspjeli smo određene lijekove povezati s Charlesom Cullenom
u vrijeme kada su se događali incidenti na odjelu za intenzivnu njegu.
Ali bili smo jako daleko od podizanja optužnice protiv Cullena
pa smo ga morali maknuti od pacijenata.
Među informacijama koje smo prikupili o njemu,
našli smo nedosljednosti u jednoj od njegovih prijava za posao.
Iskoristili smo to kao krinku za bolnicu u Somersetu
da ga u biti otpusti.
Osiguranje ga je izvelo iz zgrade.
Bila sam potpuno izvan sebe. Šokirana.
„Zašto biste…
Zašto biste ga se riješili?
Otpustili tako dobrog tehničara?“
Imala sam ga potrebu zaštititi.
Snimljena poruka. Ponedjeljak, 18.57.
Hej, Amy. Ovdje Charlie. Uzvraćam poziv.
Postoji velika priča.
Izbila je velika frka. Nazovi me, može?
Kad sam nazvala, pitala sam: „Dušo, što je bilo?“
Bila sam silno uzrujana,
a on je rekao da su ga otpustili
jer nije bio posve iskren na prijavi za posao.
PRIJAVA ZA POSAO
Dugo smo razgovarali. Bila sam zabrinuta za njega.
Djelovao je depresivno.
Rekla sam mu da ću mu napisati preporuku
i da će sve biti dobro.
27. DAN ISTRAGE
Kad je Cullen izbačen iz bolnice, htjeli smo razgovarati s kolegama
da saznamo je li tko vidio nešto čudno.
Na posao su došli policijski inspektori
i postavljali su hrpu pitanja.
Počeli samo razmišljati. Svi mi.
Ako je Charlie mogao dobiti otkaz,
to je značilo da ga može dobiti bilo tko od nas.
Htjeli smo što brže pokrenuti proces,
ali iz bolnice su zatražili,
što je otišlo mojim nadređenima,
da bude nazočan predstavnik uprave bolnice.
Ispostavilo se da je Mary Lund sjedila na razgovorima
i sestre su se bojale
govoriti istinu ispred šefice.
Tapkali smo u mjestu.
Ispitali smo gotovo sve zaposlenike,
a ime koje se stalno pojavljivalo bilo je ono Amy Loughren,
koju smo intervjuirali posljednju.
Odlučio sam da ću ja razgovarati s Amy.
Kad sam ušla u tu sobicu,
Mary Lund, koja je bila upraviteljica rizikom,
ušla je sa mnom.
Dala mi je upute i rekla: „Sve će biti u redu.“
Odmah sam mu rekla da je to sranje.
Mnogo sam puta rekla „sranje“.
A onda je iz nekog razloga
Mary Lund morala otići.
Mnogo sam očekivao od Amy.
Sviđalo mi se što brani prijatelja.
Pa sam smatrao da bi vrijedilo riskirati i pokazati joj
neke informacije koje sam imao.
Gurnuo je papir preko stola.
Charliejeve ispise s Pyxisa.
Odmahivala je glavom. Bila je druga osoba.
Kao da se opustila, i izustila je: „Vau“.
Kao da je počela misliti
da je ono što joj govorim istina.
Bilo je tako očito
da je u toj papirologiji nešto zlokobno.
Šokirala sam se.
Navrle su mi slike.
Sjećam se da sam bila na sestrinskom pultu.
Pacijentica je dobila tahikardiju.
Vikala sam: „Šifra plavo.“
Ušla sam u sobu,
a Charlie je već bio s pacijenticom.
Charlie je pacijentici davao injekciju.
Pitala sam Charlieja: „Koji lijek joj daješ?“
Odgovorio je: „lidokain“.
Pomislila sam da je to čudno.
To je bio trenutak, kratak trenutak,
kad sam pomislila: „Zašto daje lidokain?“
Dok smo bili usred tahikardije, oživljavali pacijenticu, davali lidokain,
stigao je liječnik.
Kao odgovorna sestra rekla sam mu:
„Ovakvo je stanje u ovoj intervenciji.“
Pitao je: „Tko je pacijentu dao lidokain?“
Rekla sam: „Ja sam mu dala lidokain.
Ja sam odgovorna sestra. Naredila sam davanje lidokaina.“
Rekao je: „Alergična je na lidokain.“
Zatekla sam ga kako ubija pacijenticu, a nisam toga bila svjesna.
I nisam razmišljala o tome.
Nakon što sam to otkrila,
gledala sam Dannyja i tražila sam njegov odgovor.
I Danny
je tiho izustio: „Hoćeš li mi pomoći?“
Ne sjećam se da sam toga dana vozila kući. Sjećam se
da sam nazvala Donnu kad sam došla kući.
Bilo je to poput plimnog vala, poput…
Za pacijente, obitelji…
Činjenica je da sam mu vjerovala.
Stvarno sam mu vjerovala.
48. DAN ISTRAGE
Otprilike dan nakon razgovora s Amy Loughren,
odlučili smo otići do nje.
Kad bismo Amy uvjerili da radi s nama, imali bismo nekoga iznutra.
Kad su došli k meni,
Tim i Danny gledali su svu tu papirologiju koju su imali
kao posve drukčiji jezik.
Nisu govorili taj jezik.
Pitali su me što vidim na ispisima s Pyxisa.
A vidjela sam
brojna otkazivanja.
DIGOKSIN: OTKAZAN
Ta otkazivanja uključivala su opasne lijekove.
Ušao bi u sustav pod imenom pacijenta…
stisnuo bi „digoksin,“
ladica bi se otvorila,
i uzeo bi lijek.
Onda bi u sustavu otkazao to uzimanje lijeka.
OTKAZANO
Dok smo vodili te razgovore,
zazvonio mi je telefon.
Bila je to upraviteljica rizikom, Mary Lund.
Bila sam šokirana i pomalo sumnjičava. Zašto me zove kući?
A onda me počela ispitivati o tome
jesam li razgovarala s inspektorima nakon sastanka.
Zatim mi je savjetovala da bi bilo dobro da ne razgovaram s njima,
osim ako sa mnom nije predstavnik bolnice.
Pokušavala me zastrašiti da ne razgovaram s inspektorima.
Dok sam s njom telefonirala,
Danny i Tim pokušavali su prisluškivati taj razgovor.
Imala sam mnogo toga izgubiti.
Posao, obitelj.
Imala sam kardiomiopatiju.
Brinula sam se zbog invalidnosti,
da neću imati zdravstveno osiguranje.
Morala sam razgovarati s kćeri. To je morala biti obiteljska odluka.
Kad se vratila iz škole, sjele smo
i rekla sam joj da mama radi s nekim
tko vrlo vjerojatno nanosi bol ljudima,
možda ih i ubija,
i da imam priliku
možda ga spriječi da naudi drugima.
Rekla je: „Ako imamo priliku možda zaustaviti ubojicu,
naravno da ga moramo zaustaviti.“
Jedanaestogodišnjakinja je imala više osjećaja za moralnu odgovornost
od nekoga tko je bio odgovoran za upravljanje rizikom.
50. DAN ISTRAGE
Amy nam je dopustila snimanje razgovora s Charlesom Cullenom.
Jedna mojih od ključnih uloga u istrazi
bila je zadržavanje tog odnosa s Charliejem.
Imali smo serijskog ubojicu na slobodi
i morali smo se pobrinuti za to da, prvo, ne pobjegne
i ode nekamo gdje ga nećemo moći naći,
ili, drugo, naći mjesto medicinskog tehničara u drugoj ustanovi
gdje bi se vratio starim trikovima.
Znali smo da traži posao.
Znali smo da je emocionalno sve depresivniji.
Bilo mi je teško čuti njegov glas.
Osjećala bih se
kao da ga izdajem.
Ali bila sam apsolutno sigurna
u to da će nastaviti ubijati i da će u tome biti sve vještiji.
Mozak mi je radio sto na sat.
Bilo je straha…
od toga da će me uhvatiti.
Nisam mogao prestati.
Prijavio sam se…
za posao na puno radno vrijeme
u drugoj ustanovi.
Znao sam da će se to ponavljati.
52. DAN ISTRAGE
Amy nam je dolazila u ured i govorila što bismo trebali tražiti.
Kako sam odlazila tamo, osjećala sam se kao dio tima.
Shvatila sam da je moja uloga možda mala,
ali govorila sam jezik koji nitko od njih nije znao.
Pitala sam ih i:
„Gdje su kartoni iz Cernera.“
Danny i ja smo se pogledali
i pitali: „Tko je Cerner?“
Rekla je: „Ne tko, već što je Cerner.“
Rekla sam: „To su svi podaci o pacijentu.“
Bez ispisa iz Cernera
bilo bi teško dokazati da je on davao te injekcije.
Kad sam se vratila na posao,
počela sam ispisivati kartone pacijenata da ih mogu pregledati.
Navodno, kad je nitko ne bi promatrao,
odlazila je do računala i ispisivala podatke o pacijentima,
znajući da bi je bolnica mogla tužiti.
To je iziskivalo golemu snagu.
Budući da sam bila pod stresom,
brinula sam se za svoje zdravlje.
No znala sam da
čak i ako riskiram život…
znala sam da im moram pomoći.
Upotrebljavali smo sve te različite informacije
da bismo ih međusobno uspoređivali.
Bio je to papirnati trag do Cullena.
Kad bismo mogli dokazati jednu smrt…
sredili bismo ga.
VELEČASNI GALL, 68
Trebali smo tijelo.
Morali smo digoksin izvući iz tkiva.
Smatrali smo da je velečasni Gall najjači slučaj,
unatoč tomu što je umro nekoliko mjeseci prije.
Nikad ne bih pomislila da će mi ući kroz vrata
i reći: „Brat vam ubijen.“
Bila sam ljuta.
Jer to mi se činilo nemogućim, kao nešto što se ne može dogoditi.
Rekao je da će vjerojatno htjeti ekshumirati tijelo.
I pitao me pristajem li.
VELEČASNI FLORIAN J. GALL
To je teško za svaku obitelj.
Ponovno prolaziti kroz sprovod na groblju.
Gotovo želite reći:
„Pustite ga da počiva u miru.“
Ali rekla sam: „Nema problema. Dat ću vam pristanak.“
Sjećam se da je rekla da je njezin brat cijeli život pomagao ljudima,
a sada je, čak i u smrti, imao priliku pomagati ljudima.
Nakon ekshumacije, posmrtni ostaci velečasnoga
prevezeni su u ured regionalnog patologa
u očekivanju obdukcije.
Zbog količine digoksina pronađene u tijelu velečasnoga Galla,
imali smo osnove za promjenu uzroka smrti
od prirodne, koju je prijavila bolnica, u umorstvo.
Nedostajalo nam je nekoliko elemenata koje porota katkad želi vidjeti.
Nešto fizičko.
Špricu ili vrećicu za infuziju koje su bile kontaminirane.
Nije uvijek tako lako.
60. DAN ISTRAGE
Charlie me nazvao
da mi kaže da je silno sretan što je dobio posao.
Nazvala sam Tima da mu javim.
Ako se zaposlio,
vjerojatnost da će Cullen ubijati dalje bila je vrlo visoka.
Ponestajalo nam je vremena.
Bez priznanja, nastavio bi pokolj.
Nastavio bi ubijati.
Pitali su me bih li se našla s njim,
s prislušnim uređajem.
Snimljena poruka.
Amy, ovdje Charile. Uzvraćam poziv.
Mogu u petak. Ne znam u koliko si sati mislila.
Da, volio bih se naći s tobom.
Amy smo stavili prislušni uređaj. Mi smo bili na parkiralištu.
Bila sam prestravljena.
Kad sam ušla u restoran,
Charlie me prvi put zagrlio
i jako sam se bojala
da će napipati tu crnu kutiju
koji su mi zalijepili na donji dio leđa.
-Kako si? -Dobro.
-Da? -Da.
U restoranu je bilo mnogo pozadinske buke, glasne glazbe.
Bilo je gotovo poput happy houra.
U početku sam imao problema.
Incident s niskim šećerom u krvi.
U bolnici Warren pacijentica je umrla 24 sata nakon što sam bio njezin tehničar.
Netko je rekao, njezin sin, da sam joj dao injekciju.
A velečasni Gall?
Što se dogodilo? Charlie, što se dogodilo?
Ne mogu…
Znam da možeš.
Razumijem što si radio, nisam glupa.
Zašto onda?
Tako si dobar.
Zašto?
Dopusti da ti pomognem.
A onda je prislušni uređaj zakazao.
Rekla sam: „Znam da si to učinio.
Znam da si to učinio i sve će biti u redu. I dalje te volim.“
Ali prvi put,
to nije bio Charlie.
Problijedio je.
Ukočio se…
okrenuo je glavu.
Glas mu se promijenio.
Nisam bila s prijateljem Charliejem.
Nisam.
Bila je to praznina.
To nije bila tama,
ni čudovište.
To je bilo ništavilo.
Nije mario za mene, nije mario za ništa.
Samo je rekao: „Želim pasti boreći se.“
Da je Cullen ostao slobodan, ubio bi još ljudi.
Ne možete riskirati s time.
Danny i ja smo ga dočekali vani
i pitali ga bi li se povezao s nama.
Rekli smo mu da je uhićen zbog ubojstva velečasnoga Galla.
Kad je Cullen došao u naš ured, nastavili smo s razgovorom.
Dok smo Tim i ja razgovarali s njim, nije bilo konfrontacije.
Nismo urlali na njega.
Razgovarali smo s njim kao sada,
a on je rekao: „Jednostavno ne mogu.“
Skvrčio se, privukao je koljena na prsa kao da je u fetalnom položaju
dok nam je odgovarao na pitanja.
Vidjelo se da doslovno zadržava ono što je bilo u njemu.
Bilo je ondje, ali nije izlazilo.
Bili smo spremni nastaviti pokušavati,
ali oni koji su nas promatrali…
rekli su da je dosta.
Osjetio sam da je naša prilika za priznanjem nestala.
Nazvao me Tim
i smislili su plan
da razgovaram s Charliejem.
Charlie je ušao u okovima…
u tehničarskoj uniformi
i njegovim tenisicama bez žniranaca,
i…
Samo sam
se slomila.
Kad sam ga vidjela takva.
To je bilo kao da vidim dijete.
Nisam osjećala ljutnju prema njemu.
Nisam osjećala
kao da je neko čudovište.
Osjećala sam, opet,
val krivnje, kao da izdajem prijatelja.
Skinuli su mu okove,
a Charlie i ja počeli smo razgovarati
normalno.
Kao da je posve normalno da sjedimo na kauču,
on u uniformi.
Bilo je bizarno koliko se sve činilo normalnim.
Ali onda sam se sjetila toga
koga bih zapravo trebala štititi.
Ubio je neke od najranjivijih ljudi.
Bili su vezani,
dobivali su lijekove
i nisu se mogli zaštititi.
Posao mi je bio da ih štitim, a nisam.
Znala sam da ću učiniti sve
da iz njega izvučem priznanje.
Onda sam mu rekla…
„Moj život
kakav je bio dosad je gotov,
jer umiješana sam i ja.
Danas ćeš biti moj junak.
Ti to možeš. U stanju si.
I postavit ću ti jedno pitanje.
Kako…
si ubio velečasnoga Galla?“
Rekao je da mu je dao injekciju digoksina.
S time smo imali dovoljno dokaza.
Izvukli smo je i doveli ga u drugu sobu,
našu sobu za razgovore,
i rekli mu: „Sad možeš govoriti.“
Ja sam viši inspektor Tim Braun.
Sa mnom je inspektor Dan Baldwin.
Danas je nedjelja, 14. prosinca 2003.
Vrijeme je otprilike 18.14.
Jeste li imali priliku
razgovarati s prijateljicom prije snimanja?
Jesam.
Jeste li nakon tog razgovora s prijateljicom
odlučili razgovarati s nama o određenim incidentima?
Da.
Razgovarajmo o Florianu Gallu.
Jeste li odgovorni za njegovu smrt?
Jesam.
Zašto, Charlie?
Jer sam mu ubrizgao lijek digoksin.
Kako ste se osjećali?
Ja…
Laknulo mi je što više nije…
priključen na te uređaje.
Nadali smo se najviše jednom priznanju.
Uopće nismo bili spremni
za put kojim nas je poveo.
Imao sam potrebu,
želju da okončam patnju koju sam gledao.
Dugo bi prošlo da ne bih činio ništa, ali onda
bih se vraćao tome,
to mi je bilo previše,
osjećao sam da ne mogu gledati ljude kako pate,
umiru, i da su u tako neljudskim okolnostima.
Ja sam
tim ljudima uništio ne samo…
Boga, sudbinu,
i…
vjerojatno prouzročio mnogo patnje tim obiteljima,
već sam povrijedio i ljude koje volim,
jako.
Nisam to uopće htio učiniti.
Neizmjerno volim…
svoju djecu
i silno želim biti prisutan u njihovim životima.
Ali
jednostavno nisam mogao prestati.
Nisam htio da me ljudi dožive ovakva kakav jesam.
Kakvi ste vi, Charlese?
Osoba sam kojoj se vjerovalo
i koja je odgovorna za smrti mnogo ljudi.
Infuzijske vrećice kontaminirao sam inzulinom.
Ne sjećam se konkretnih pacijenata.
Postoji li neki razlog zašto ste to učinili? Je li bilo nasumce?
Većina pacijenata bila je u vrlo kritičnom stanju.
Čekala sam u sobi
sa savršenim pogledom na jedan od monitora
kad sam čula da je upotrebljavao inzulinske vrećice.
Počela sam razmišljati o tim trenucima
kad sam ja uzimala te vrećice.
Davala sam te smrtonosne lijekove.
Sve sestre, svi mi članovi tima,
pripremili smo mu žrtve.
A onda smo davali njegov otrov, za njega.
Htjela sam da bude ubojica iz samilosti.
Htjela sam vjerovati
da je ljudima uskraćivao muke, ali nije.
Mnogi pacijenti koje je ubio
bili su na putu oporavka.
U nekim slučajevima
pacijente su pripremali za otpust jer im se stanje popravilo.
Ovo ne možeš razumjeti.
Ne možeš to pojmiti.
Jedan od lijekova koje je Charlie rabio bio je vekuronij.
Vekuronij je paralizator.
Osoba bi bila posve budna i svjesna,
znala bi što se događa,
ali ne bi mogla govoriti, treptati, disati ili bilo što drugo.
Tako bi doslovno bila paralizirana u svome budnom tijelu
i ne bi mogla disati dok bi umirala.
Užasno.
Možete li nam reći ukupno, u svih 15, 16 godina rada,
koliko ste pacijenata pomogli da umru?
Možda 30 do 40 pacijenata.
Dobro, 30 do 40 pacijenata ukupno?
Da.
Dobra večer svima. Ja sam Jackie Hyland.
Bivši tehničar u bolnici u New Jerseyju optužen je za ubojstva mnogo pacijenata.
Ako je istina što je rekao, posijao je trag smrti.
Smatra da je pomagao ljudima koji su patili,
ali policija ga je proglasila masovnim ubojicom.
Vanessa Tyler je u Somervilleu s više informacija.
Ovaj je tehničar možda ubio više ljudi
nego bilo tko drugi u povijesti New Jerseyja,
u višegodišnjoj karijeri u mnogo bolnica,
uključujući bolnicu Somerset,
gdje sestra tvrdi da je samo ovdje ubio desetak ljudi.
Mislim da su kolege bile u šoku.
A zajednica, neki od starijih pacijenata,
pitali bi tipa:
„Nećeš me ubiti kao što je Charles Cullen ubijao pacijente?“
Kad mi je to netko rekao prvi put, otišla sam u zahod i plakala.
Zato što nismo bili takvi.
Cullen je priznao ubojstvo 40-godišnjeg pacijenta s rakom
i katoličkog svećenika Floriana Galla.
Ukupan je broj ubojstava 23.
Danas na sudu nije pokazao kajanje.
Ne želim odvjetnika.
Ne planiram osporavati optužbe. Planiram priznati krivnju.
Moj pokojni suprug bio je u bolnici
četrnaest godina prije smrti.
Moj najstariji unuk
odrastao je uz mog muža,
svoga djeda…
jer moj je muž preživio tu krizu.
Moj je muž imao golem utjecaj na njegov život i njegove vrijednosti.
To je Charlie oduzeo ljudima.
Oduzeo je blagdane s najbližima,
promocije, vjenčanja, rođendane i životne pouke,
mnogo toga, desecima, možda stotinama ljudi.
Ukrao je to od njihovih obitelji i od njih.
Valjda sam htjela priliku vidjeti ga.
Danas imamo saslušanje u ovome predmetu.
Htjela sam da zna kakva je osoba moj brat.
Dobro jutro. Ja sam sestra velečasnog Floriana J. Galla.
Bio je vrlo sramežljiv, skroman, tih i brižan čovjek.
Silno je vjerovao drugima.
Nikad nikoga nije pogledao.
Rekla sam: „Sramim se što ste bili tehničar.
Ja sam medicinska sestra. Naučeni smo spašavati živote, ne ubijati.“
Ništa nije komentirao ili se ispričao.
Časni sude, Charles Cullen optužen je za ubojstvo Pasqualea Napolitana.
Želim ti reći nešto o svom tati.
Moj je tata bio veći od života. Cijeli se život brinuo za mene.
Možda si joj oduzeo fizičko tijelo,
ali njezin duh i karakter sada su u ovoj sobi.
Nemaš hrabrosti ni pogledati me.
Sramota.
Srce me boli zbog sina.
Krvari za mog sina!
Hodam uokolo s rupom u srcu
koja nikad neće biti ispunjena.
Nevjerojatno je da jedna osoba može utjecati na toliko života.
Tehničar koji bi trebao biti njegovatelj, oduzeo je život mom bratu
zbog vlastitoga, sebičnog i izopačenog dobitka.
Tako sam izgubljena bez brata.
Kad smo bili mlađi, sve smo radili zajedno.
Bio mi je najbolji prijatelj.
UMRO 15. SVIBNJA 2003.
UMRLA 22. LIPNJA 2001.
UMRLA 6. TRAVNJA 2003.
Larry je preminuo 2001.,
SINOVA TRAGIČNA POTRAGA
nadajući se i moleći se da taj čovjek bude otkriven.
Nažalost, ništa se nije dogodilo za njegova života.
Da su ga bar ljudi slušali.
Za ove zločine i za ovu izdaju,
osuđeni ste na uzastopne kazne određene u dogovoru o nagodbi.
Razumijete li?
Hvala svima.
Cullen je potpisao nagodbu koja će ga poštedjeti smrtne kazne
ako bude potpuno surađivao s istragom.
I drugi su odgovorni za zločine
Charlesa Cullena, osim Charlesa Cullena.
BOLNICA
U većini bolnica u kojima sam radio…
snažno su sumnjali da su se dogodile
smrti povezane sa mnom.
Zašto nisu istraživali dalje?
Mislim da su bili zabrinuti zbog publiciteta.
Ako im zaštita ljudskog života nije bila prioritet,
nemoguće je pogoditi koliko bi nisko netko mogao pasti
da bi zaštitio financijski interes i interes bolnice.
Mnogo je pitanja
o tome kako je uspijevao činiti ta umorstva
u bolnicama, toliko dugo.
Dennis Miller je ravnatelj bolnice Somerset u New Jerseyju.
Preuzimate li odgovornost?
Apsolutno ne. Preuzimamo odgovornost za istragu i njegovo uhićenje.
Ponosim se dr. Corsom i Mary Lund, našim voditeljima istrage.
Prvi smo ga identificirali i zato je uhićen.
Jeste li ga mogli provjeriti malo bolje?
Apsolutno ne. Problem su drugi poslodavci koje smo zvali.
Provjerili smo povijest kažnjavanja
i sve reference, svi su tvrdili isto.
Bio je uzoran i vrijedan radnik.
Pitanje koje se postavlja je kako je to netko činio u bolnici,
kako je netko ljude ubijao u bolnicama, neprestano 16 godina?
U devet bolnica i domu za starije. Zašto ga nisu ulovili?
A ispostavilo se da jesu, neprestano.
Oni koji su ga ulovili ili su posumnjali da nešto nije u redu,
slali bi ga, s pozitivnim ili neutralnim preporukama, i nalazio bi posao.
To je skandal.
Charlie Cullen provest će ostatak života u zatvoru,
ali oni koji su ga prosljeđivali,
oni koji su dobro plaćeni za odgovorno ponašanje,
nikad nisu pozvani na odgovornost.
Odlično su radili svoj posao,
povezan za privatno zdravstvo zasnovano na profitu,
ali nisu činili dobro.
U odnosu na ono što bi taj sustav u teoriji trebao činiti,
štititi pacijente i skrbiti za njih.
Bili su neuspješni, a još su nagrađeni
za uspjeh u zaštiti ustanove, a ne pacijenata.
Charles Cullen priznao je ubojstvo 29-ero pacijenata
i pokušaj ubojstva još šestero.
Osuđen je na 18 uzastopnih doživotnih kazni zatvora u ožujku 2006.
Stručnjaci vjeruju da je ubio 400 ljudi,
što bi ga učinilo najvećim serijskim ubojicom u američkoj povijesti.
Nakon Cullenova priznanja,
Somerset i druge bolnice u New Jerseyju
podržale su „Cullenov zakon“.
Od zdravstvenih ustanova traži prijavljivanje zaposlenike
zbog ponašanja koje može ugroziti pacijente.
Ti se podaci također moraju prenijeti budućim poslodavcima.
U bolnici St. Luke's kažu da su potpuno istražili Cullena.
Ni St. Luke's ni policija
nisu našli dokaze o narušavanju zdravlja pacijenta prije priznanja.
Kažu da proširenje bolnice nije imalo utjecaja
na odluke o istrazi protiv Cullena.
Prijevod titlova: Kristijan Nikolić