Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
NETFLIX-DOKUMENTTI
Olen elämäni aikana saanut paljon iloa ihmisten auttamisesta.
Siksi ajattelin, että minun olisi hyvä olla sairaanhoitaja.
Aloitin yövuorossa.
Huomasin olevani -
ahdistunut.
Koin, että en kyennyt katsomaan sivusta ihmisten kärsimystä.
Toisinaan ainoa vaihtoehtoni -
oli yrittää päästää heidät kärsimyksistään.
En pystynyt lopettamaan.
Järkyttävä uutinen.
Kaupunki on poissa tolaltaan paljastuksista.
Hoitaja on murhannut sairaalapotilaita.
…Somersetin piirikunnassa.
Hoitaja saattaa olla USA:n eniten tappanut sarjamurhaaja.
MAALISKUU 2003
Olin yksinhuoltaja.
HOITAJA
Olin tehohoitajana Somerset Medical Centerissä.
Vein aina molemmat tyttäreni kouluun ja ajoin siitä New Jerseyyn.
Se oli hieno pikkukaupunki.
Sairaala oli yhteisön sydän.
Olin nuori, energinen ja hieman ylivilkas.
HOITAJA
Eräs vanhempi hoitaja kielsi minulta kahvin.
Amy oli erityislaatuinen.
Hänen kanssaan työskentely oli aina mukavaa.
Minusta oli ihanaa työskennellä teho-osastolla.
Tunsin olevani potilaiden suojelija, ja se oli ihanaa.
Aioin tehdä kaikkeni, että heillä olisi kaikki hyvin.
Joudumme kohtaamaan kuolemaa.
Kohtaamme vaaran silmästä silmään.
Se ei ole mukava tilanne.
Meidän oli luotettava toisiimme.
Charlie oli mitä parhain ryhmätoveri.
Hänen kanssaan oli ihana tehdä töitä. Hän oli loistava hoitaja -
ja osasi aina sanoa jotain, mikä nauratti minua.
Me kolme teimme työtä ryhmänä.
Hae toinen tippa.
Meitä sanottiin kolmeksi muskettisoturiksi.
Toimimme hyvin yhteen.
Charlie.
CHARLES, SAIRAANHOITAJA ARVOSTAA TEKNOLOGIAA… JA ENEMMÄN
"Tämä on loistava yhteisö, joka käyttää huipputeknologiaa."
Kun mainoslehtinen julkaistiin, aloin kutsua häntä sairaalan PR-mieheksi.
Sitä hän oli!
Kaikki näkivät lehtisen.
Ihmiset yhdistivät Charles Cullenin Somerset Medical Centeriin.
Hänen kasvoillaan on hänen tyypillinen virneensä
Juuri siitä kuvasta näkee,
miten ylpeä hän oli, että häntä kuvattiin ja hänen mielipidettään kysyttiin.
Ajattelin aina, että häntä oli kiusattu lapsena.
Sen vaikutelman hänestä sai.
Minä halusin aina suojella häntä.
Veljeni Florian oli aina halunnut papiksi.
Moni olisi kuvaillut häntä ujoksi.
ISÄ GALLIN SISKO
Kuitenkin hänelle tärkeisiin asioihin hän suhtautui intohimoisesti.
Hän ei ollut pelkästään veli vaan ystävä myös.
Eräänä yönä hän soitti minulle valittaen, että hänen oli vaikea hengittää.
Lupasin tulla häntä sairaalaan vastaan.
Päivystävä lääkäri tutki hänet.
Hengitys alkoi käydä kovin pinnalliseksi.
Hänet jouduttiin intuboimaan.
Muistan pastori Gallin, koska hän oli osastolla varsin pitkään.
Hänen siskonsa -
oli aina hänen luonaan.
Lääkäri kertoi veljeni selvinneen yöstä,
mutta toipuminen veisi aikaa. He olivat varovaisen toiveikkaita.
Hän vaikutti voivan paremmin, ja hänen tilansa oli vakaa.
Muistan sanoneeni hänelle, että aion lähteä kotiin.
Näin, miten hän kohensi asentoaan kuin olisi kuullut minut.
Pastori Gallin vointi koheni.
Hänet oli siirretty teho-osastolta -
sydänvalvontaan.
Järkytyin, kun kuulin,
että hän oli kuollut.
Hän nimittäin oli jo toipumassa.
MYRKYTYSTIETOKESKUS NEWARK, NEW JERSEY
Kiitos soitostanne New Jerseyn myrkytystietokeskukseen.
Olkaa hyvä ja odottakaa. Asiantuntijamme vastaa pian.
Myrkytystietokeskus, kuinka voin auttaa? -Soitan Somerset Medical Centeristä.
Tutkimme potilaan myrkytystilaa.
Meille tuli puhelu hoitajalta…
TOKSIKOLOGI
…joka halusi tietää digoksiinista.
Digoksiinilla hoidetaan sydäntä.
Se vahvistaa sydämen supistuvuutta eli se vahvistaa sydäntä.
Kun lääkkeen määrä kasvaa, pulssi alkaa hidastua.
Sitten kuolee.
Hoitaja sanoi, että digoksiinilääkitys oli lopetettu kaksi päivää aiemmin,
mutta potilaan digoksiinipitoisuus kasvoi.
Kerroin hänelle, että siinä ei ollut järkeä.
Se tapahtui 16. päivä.
Samalla osastolla tapahtui toinen digoksiinimyrkytys 28. päivä.
Samalla osastollako? -Kyllä.
Voiko se olla laboratorion virhe?
Potilas kuoli.
Kysyin häneltä, tapahtuiko osastolla outoja asioita,
esimerkiksi hypoglykemiaa eli matalia sokeriarvoja.
Epävirallisesti, kahden potilaan sokeriarvot laskivat oudosti.
Aloimme jo hätääntyä.
Tämä on nyt sinun käsissäsi.
Tämä on poliisiasia.
KAKSI PÄIVÄÄ MYÖHEMMIN
Somerset Medical Centerissä potilasturvallisuus on tärkeintä.
Tavoittelen Nancyä. Halusin kysyä, miten päätitte toimia.
Sairaalan johto on ottanut tutkimuksen käsiinsä.
He ovat ottaneet yhteyttä asianajajiin -
ja kieltäneet minua tässä vaiheessa puhumasta ulkopuolisille tahoille.
Tiedätkö, onko viranomaisiin otettu yhteyttä?
En tiedä.
Olen jo varmaan kertonut liikaakin.
Sitten tuli hiljaista. Emme kuulleet enää mitään.
KOLMEN KUUKAUDEN KULUTTUA
Perjantaina lokakuun kolmantena…
POLIISIKOMENTAJA VAKAVAN RIKOLLISUUDEN YKSIKKÖ
…piirikunnan syyttäjä soitti minulle sairaalassa tapahtuneesta kuolemasta.
Päivystävä rikostutkijani sattui silloin olemaan Danny Baldwin.
Danny oli uusi laitoksellamme ja yksikössämme.
Olin uusi, joten olin paineen alla.
RIKOSTUTKIJA
Halusin tehdä hyvää työtä ja näyttää kynteni.
Meitä ei oikeastaan pyydetty kokoukseen vaan pikemminkin määrättiin sinne.
Ilmassa oli jännitystä. Huoneessa oli sairaalan johtohenkilöstöä.
Sairaalan johto lakimiehineen oli tutkinut useiden potilaiden kuolemia.
Riskienhallintapäällikkö Mary Lundista tuli yhteyshenkilömme -
tähän tapaukseen liittyen.
Sairaala oli suorittanut sisäisen tutkimuksen -
sairaalan potilaiden epänormaaleista laboratoriotuloksista.
Ensimmäiset tapaukset liittyivät mataliin sokeriarvoihin.
HYPOGLYKEMIA MATALA VERENSOKERI
Toiset kaksi liittyivät korkeisiin digoksiinipitoisuuksiin.
DIGOKSIINI MYRKYLLINEN SYDÄNTÄ VAHVISTAVA STEROIDI
Pyysimme nähtäväksi heidän sisäisen tutkintansa raportin.
ENSIMMÄINEN TUTKIMUSPÄIVÄ
Seuraavana päivänä sain tutkimusraportin Mary Lundilta.
Odotin kansiollista tutkimusmateriaalia.
Saimmekin lakimiehen kirjoittaman asiakirjan.
Se oli hyvin niukkasanainen.
He eivät olleet löytäneet mitään epäilyttävää toimintaa.
He mainitsivat sairaanhoitaja Charles Cullenin.
He eivät kuitenkaan havainneet minkäänlaisia ongelmia.
Herra Cullenin käytös ei ollut epäilyttävää.
Tutkimme hänen taustansa rutiininomaisesti.
Hänet oli pidätetty kahdesti.
Kerran rattijuopumuksesta 1980-luvulla ja kerran kotirauhan rikkomisesta.
Soitin Palmerin poliisiin saadakseni lisätietoja.
Puhelimessa ollessani kuulin taustalta,
miten virkailija kuului penkovan arkistokaappeja.
Ilmeisesti raporttiin oli liimattu -
muistilappu.
Muistilapun mukaan muutamia kuukausia aiemmin -
Pennsylvanian osavaltion poliisi -
oli pyytänyt käytännössä samoja tietoja kuin minäkin.
Muistilapussa oli sikäläisen rikostutkijan nimi ja puhelinnumero.
Otin yhteyttä Pennsylvaniaan konstaapeli Eganiin.
Hän kertoi tutkivansa Charles Cullenia lääkevarkaudesta,
joka oli tapahtunut St. Luke's Hospitalissa.
Meidän työssämme oppii, että asioille on syynsä.
Jos muistilappua ei olisi ollut,
tapaus ei olisi avautunut tavalla, jolla se avautui.
Jos Cullen oli sekaantunut asiaan,
hän toimi edelleen potilaiden kanssa.
Toimimme aikaa vastaan.
Cullenista tuli tutkintamme keskipiste,
joten otimme yhteyttä hänen läheisiinsä.
Aloimme haastatella perheenjäseniä.
Saimme tietää, että Charles Cullen oli älykäs.
Hän oli rakastava isä.
Vaikka sukulaiset eivät tienneet, mitä tutkimme,
he eivät olleet yllättyneitä siitä, että kyselimme hänestä.
En ole koskaan pitänyt siitä, millainen olen.
Äitini kuoleman jälkeen -
minun oli vaikea pärjätä.
Äiti oli ainoa ihminen,
joka suojeli minua -
kodin tapahtumilta.
Kun hän oli poissa,
minä…
Tunsin itseni hyvin -
suojattomaksi.
Valmistuin sairaanhoitajaopistosta kesäkuussa 1987.
Se oli ainoa työ, johon uskoin pystyväni.
Siinä työssä koin auttavani ihmisiä.
Muistan, että olin kansliassa,
kun kokeilin pulssiani. Kirosin itsekseni.
Pulssini oli noin 180.
Charlie näki minut.
Hän kysyi, olinko kunnossa.
Silloin aloin kaatua.
Hän vei minut huoneeseen ja istutti minut tuolille.
Hän kysyi, mistä oli kyse.
Minä sitten kerroin hänelle, mikä minulla oikeasti oli.
Minulla todettiin kardiomyopatia, kun olin töissä Somersetissa.
Minusta tuntui siltä, että sydän yritti karata rinnastani.
Lääkityksestä ei ollut apua,
ja sairaus voi olla tappava.
Ennusteeni ei ollut hyvä.
En tiennyt, kuinka paljon minulla olisi aikaa tyttärieni kanssa.
En halunnut kenenkään tietävän, että olin sairas.
Pelkäsin, etten voisi maksaa laskujani -
tai menettäisin sairausvakuutukseni.
Ainoa keinoni saada sairausvakuutus -
oli työpaikkani kautta.
Kerroin Charlielle salaisuuteni,
vaikka olisin voinut menettää kaiken.
Hän yritti houkutella minua päivystykseen, mutta kieltäydyin siitä.
Minulla oli kolme potilasta hoidettavana. En voinut lähteä.
Niinpä hän käski minun jäädä odottamaan.
Kun hän tuli takaisin,
hän ojensi kätensä, jossa oli kalsiuminestäjiä.
Otin lääkkeet.
En miettinyt sitä, mistä hän sai lääkkeet.
Sinä yönä hän sekä hoiti potilaani -
että hoiti dokumentaation.
Hän ei kertonut kenellekään.
Eikä se jäänyt ainoaksi kerraksi, kun hän hoiti minua.
TUTKIMUKSEN YHDEKSÄS PÄIVÄ
Eganin puhelusta selvisi, että Cullen oli työskennellyt useissa sairaaloissa.
Niinpä minä ja Tim aloimme koota aikajanaa Cullenin urasta.
Cullenin ansioluettelo paljasti sairaalat, joissa hän oli työskennellyt.
Niitä oli yhdeksän sairaalaa ja yksi hoivakoti.
Haastattelimme ihmisiä, joilla oli yhteys Charles Culleniin.
Saimme selville, että hän oli pahoinpidellyt perheen lemmikkejä.
Eräässä tapauksessa hän oli ehkä myrkyttänyt eläimen.
Kyseessä oli lemmikki.
SYYSKUU 2002 - NYKYAIKA (2003)
Meille kerrottiin myös Warren Hospitalin tapauksesta.
Saamamme tiedot olivat vähäisiä.
TOUKOKUU 1991 - SYYSKUU 1994
Sen vihjeen perusteella -
menimme kyselemään tapauksesta Warrenin piirikunnan syyttäjänvirastoon.
RIKOS: EPÄILYTTÄVÄ KUOLEMA
Nimeni on Sharon Jones.
Helen Dean oli tätini ja Larry Dean serkkuni.
Helen oli kuin äiti minulle.
Larry ja minä olimme kuin sisaruksia.
Tämä huone on Larryn kirjasto.
Täällä on hänen kirjansa ja piippunsa.
Larry oli hyvin läheinen äitinsä kanssa, eikä hän koskaan mennyt naimisiin.
Äiti oli hänelle kaikki kaikessa, hänen koko maailmansa.
Helenillä oli toimenpide Warren Hospitalissa,
ja juuri ennen kotiutusta hän voi vallan hyvin.
Hänet aiottiin siirtää Coventry Centeriin kuntoutukseen ennen lopullista kotiutusta.
Larry oli vierailulla äitinsä luona,
kun huoneeseen tuli miespuolinen hoitaja.
Hoitaja pyysi Larrya poistumaan.
Sitten hoitaja veti verhon Helenin eteen.
Larry oli kanslian luona, kun kuuli äitinsä huutavan: "Au!"
Larry palasi huoneeseen,
mistä hoitaja ryntäsi ulos.
Larry kysyi äidiltään, mitä tapahtui. Tämä vastasi, että mies pisti neulalla.
Larrylla oli aina linkkuveitsi mukana.
Hän otti veitsensä suurennuslasin esiin ja tutki sillä äitiään.
Kuinka ollakaan, hänen äitinsä reidessä oli pistojälki.
Myöhemmin sinä iltapäivänä Helen siirrettiin ambulanssilla.
Larry meni matkan varrella kotiin hakemaan äitinsä tohveleita.
Kun hän pääsi ovesta sisään, puhelin soi.
Coventry Centeristä soitettiin, että hänen äitinsä oli kuollut -
muutaman minuutin kuluessa siitä, kun tämä oli tuotu sinne.
Sinä iltana serkkuni meni syyttäjänvirastolle ilmoittamaan,
että hänen äitinsä oli murhattu.
Larry tiesi sisimmässään, että hänen äitinsä huoneessa ollut mies,
jonka hänen äitinsä myös tunnisti ennen kuolemaansa,
antoi tappavan pistoksen.
Virasto tilasi toksikologisen testin.
Verestä tutkittiin kaikki kuviteltavissa olevat aineet -
paitsi digoksiini.
EPÄILYTTÄVÄ KUOLEMA SOMERSETISSA
USEITA SELITTÄMÄTTÖMIÄ LABORATORIOTULOKSIA
EPÄILYTTÄVÄ KUOLEMA WARRENISSA HELEN DEAN, 91
Warrenin tapaus oli viety päätökseen.
Heillä oli epäily, mutta heillä ei ollut näyttöä.
Cullen sai jatkaa elämäänsä.
Meille selvisi, että Warrenin tutkimuksen jälkeen -
Cullen kirjautui potilaaksi psykiatriseen sairaalaan.
Halusin kovasti -
lopettaa urani hoitajana Warren Hospitalin jälkeen.
Minulle kuitenkin sanottiin, että olin surkea isä -
ja että minun pitäisi jatkaa lasteni elättämistä.
Tiesin, että jos joutuisin niihin tilanteisiin,
minulle tulisi tarve -
lopettaa kärsimys.
En tiennyt,
miten kertoa siitä.
Miten kertoa, mitä tapahtui, mitä tunsin ja mitä tein.
Hoitoryhmän yhteinen päätös on,
että kotiuduttuaan herra Cullen voi jatkaa hoitajana sairaalassanne.
Useimmat syntyvät ja kuolevat sairaaloissa ja käyttävät niiden palveluja.
KIRJAILIJA, THE GOOD NURSE
Ne ovat yleismaallisia.
Siitä huolimatta sairaalan henkilökuntaa, etenkin hoitajia,
pidetään helposti korvattavina.
Henkilöstövuokrauspalvelut täyttävät avoimia paikkoja.
Sijaisuudet ovat yleisiä.
Ihmisiä tulee ja menee. Lyhyet työsuhteet ovat lähes maan tapa.
Yksityinen, voittoa tavoitteleva sairaanhoito eli sairaanhoitobisnes -
sopi täydellisesti Charlie Cullenille.
Sairaalassa on näkymätön.
Monille hän oli kasvoton mies.
TUTKIMUKSEN 17. PÄIVÄ
Oli erittäin häiritsevää käsittää, että hoitaja saattoi tappaa potilaita.
Vaikka Cullenin tausta kertoi synkkää tarinaa,
tiesimme, ettei pidätysmääräystä saisi huhujen perusteella.
Hän oli yleinen turvallisuusuhka.
Olimme huolissamme siitä, että hän jatkoi työssään samaan aikaan,
kun me yritimme kerätä aineistoa pidätystä varten.
Minä ja Donna huomasimme, että labratulokset olivat täysin sekaisin.
Kuulin, miten muutkin hoitajat ihmettelivät,
miten aamusokeri oli taas 22.
Luulimme että vika oli laboratoriossa.
Jos emme olleet varmoja jostain asiasta,
me kysyimme Charlielta.
Hän tunsi lääkkeet paremmin kuin kukaan muu.
Hän taisi olla hyvin kiinnostunut siitä, miten lääkkeet toimivat.
Käytin digoksiinia,
koska se vaikutti -
parin tunnin kuluessa.
Hoitajat, joiden kanssa tein töitä,
eivät tienneet, mitä tapahtui.
Kunpa -
minut olisi pysäytetty jo vuosia sitten.
Luulin, että jäisin kiinni.
Meidän piti koota aineistoa.
Lääketieteelliset murhat ovat pirunmoisia selvittää.
Niistä on vaikea saada näyttöä.
Silminnäkijöitä ei ole eikä myöskään kameroita.
Rikospaikkojakaan ei ollut.
Tapasin Somerset Medical Centerin riskienhallintapäällikön.
Kysyin, oliko asiakirjoja yhtään enempää.
Hän kertoi antaneensa meille kaiken.
Kun palasimme Warren Hospitaliin etsimään asiakirjoja,
joita voisimme tutkia tarkemmin, asiakirjat oli tuhottu.
Se oli umpikuja.
TUHOAMISTAPA: SILPPUAMINEN
Olimme kuin kalat kuivalla maalla.
Stressitasoni oli niin korkea,
että rakkaani ja läheiseni huomasivat sen.
Yritimme epätoivoisesti löytää ratkaisua.
Tarvitsimme apua. Tarvitsimme sitä ulkopuolelta.
TUTKIMUKSEN 20. PÄIVÄ
MYRKYTYSTIETOKESKUS
Kiitos soitostanne myrkytystietokeskukseen.
Olkaa hyvä ja odottakaa. Asiantuntijamme vastaa pian.
Kuinka voin auttaa?
Somersetin piirikunnan syyttäjänvirastosta soitettiin.
Soittaja kysyi digoksiinista.
Kysyin, koskiko asia Somerset Medical Centeriä.
Linja meni hiljaiseksi.
Sitten rikostutkija kysyi, mitä tarkoitin.
Sanoin, että olemme jo pitkään tiedottaneet sairaalaa murhaajasta.
Rikostutkija sanoi tulevansa vartin päästä käymään.
Bruce sanoi, että tietysti tiesimme ja että olimme yrittäneet puuttua asiaan.
LÄÄKETIETEELLINEN JOHTAJA, MYRKYTYSTIETOKESKUS
He kysyivät halukkuudestamme puhua. Sanoin, että totta hemmetissä puhumme.
Me pääsimme tohtori Marcusin toimistolle.
Kun olimme tervehtineet toisiamme, hän sanoi suurin piirtein näin:
"Missä olette viipyneet? Odotimme teitä kuukausia sitten."
Hänellä oli nauha puheluista, joita sairaalan kanssa oli käyty.
Hei, kenen kanssa puhun? -Huomenta.
Onko se Bruce? -On. Mitä kuuluu?
Hei, Bruce. Täällä on Mary Lund. -Hei. Tohtori Marcus tulee pian.
Kun kuuntelin nauhoituksia Timin kanssa,
oli selvää, että sairaala ei ollut kertonut meille kaikkea.
Nyt hän tuli.
Hyvä. Tohtori Marcus, kertoisitteko, mistä puhuitte Nancyn kanssa?
Tohtori Marcus oli jo kuukausia aiemmin ollut yhteydessä sairaalaan.
Jos teillä on siellä joku, joka tekee tätä tahallaan,
joku voi kuolla, ellette ilmoita poliisille.
Minä pitäisin kiirettä.
Hyvä. -Hyvä on.
Arvostamme mielipidettänne.
Kesti vielä kolme kuukautta, ennen kuin sairaala ilmoitti meille.
Silloinkin heidän antamansa tiedot -
olivat aivan tutkimuksen alussa erittäin vähäisiä.
Toistan sen, minkä sanoin jo silloin:
sairaala pimitti tietoja.
Sairaala pelkäsi oikeustoimia.
Ihmiset eivät mene sairaalaan, jossa on suuri kuolemanriski.
Lääkäritkään eivät ohjaa potilaitaan sinne.
Jos potilaita ei ohjata sinne, eivätkä ihmiset hakeudu sinne,
sairaala menettää paljon rahaa.
Kun sairaala menettää rahaa, johtokunta alkaa jaella potkuja.
Siksi he päättivät lakaista asian maton alle.
Mietin Dannyn kanssa, moniko sairaala oli tehnyt samaa -
eli peitellyt Cullenin toimia.
Meidän piti pian selvittää, mitä muissa sairaaloissa oli tapahtunut.
Danny meni tapaamaan Pennsylvanian osavaltion poliiseja -
onkiakseen lisää tietoja heidän tutkimuksestaan.
Kaikki alkoi siitä muistilapusta,
jossa oli Pennsylvanian osavaltion poliisin nimi ja puhelinnumero.
Kun juttelin konstaapeli Eganin kanssa,
hän kertoi uskovansa, että Charles Cullen varasti lääkkeitä.
Hän paljasti yksityiskohdat vasta tavattuamme,
jolloin hän kertoi kaiken tapahtumista.
Konstaapeli Egan tutki St. Luke'sin kuolintilastoja.
Hän näytti minulle raporttejaan.
Hän kertoi erään hoitajan kertoneen, että Cullen tappaa potilaita -
ja että tämä hoitaja uskaltaisi kertoa tietojaan.
HUHTIKUU 2000–HEINÄKUU 2002
Kaikki alkoi vuonna 2002.
Tein töitä Charles Cullenin kanssa…
SAIRAANHOITAJA
…St. Luke'sin teho-osastolla.
Olimme tiivis ryhmä, joka toimi hyvin yhteen.
Hän oli omalaatuinen.
Hänellä oli kummalliset tapansa.
Tiedättekö, mitä? Teho-osaston hoitajat ovat outoja.
Olin paikalla, kun hänet vietiin pois ja hänen annettiin irtisanoutua.
Se tapahtui aamuyöllä.
Se tehtiin kovin salaisesti.
Seuraavana päivänä soitin työkaverilleni ja kysyin,
tiesikö hän, mitä ihmettä oli meneillään.
Hän sanoi, että neulasäiliöstä oli löytynyt yli 50 lääkepulloa.
Osa oli käyttämättömiä, mutta osasta oli otettu lääkettä.
Siitä aloin miettiä koko juttua läpi.
Yhteen aikaan, juuri ennen kuin Charlie ohjattiin pois,
viikon sisällä kuoli kaksi vakaassa tilassa ollutta potilastani.
Siinä ei ollut järkeä.
Kokosin luettelon ihmisistä, jotka olivat kuolleet tuona aikana.
Kokosin yhteen päivämäärät, ajat, nimet ja niin edelleen.
Yhdistin tiedot.
Kuolemia oli 67.
Tilastollisesti Charlie olisi voinut olla vuorossa ehkä neljänneksessä niistä -
eli noin 17:ssä.
Laskin 40 tapausta.
CULLEN - NOIN 40 KUOLEMAA
Luku oli yli kaksinkertainen verrattuna tilastollisesti järkevään lukuun.
Uskon, että hänen kohteenaan oli erityisesti kaksi minun potilastani.
Välitin näistä potilaista.
Toisen nimi oli Sam.
Sam oli valtava mies.
Hänen kätensä olivat kuin pesäpalloräpylät.
Kun hän tuli osastolle, hän oli reagoimaton.
Hän ei avannut silmiään, puhunut tai reagoinut millään tavalla.
Olimme hoitaneet häntä monta päivää, kun kuulimme äänen.
Mietin, mitä ihmettä se oli.
Meiltä kesti tovi ymmärtää, että Sam puhui.
Siitä miehestä lähti matala kumiseva ääni.
Meiltä kesti monta tuntia tajuta, että hän sanoi hitaasti:
"Rakastan sinua."
Se oli hänen reaktionsa aina, kun olin töissä.
Muutaman päivän kuluttua -
hän alkoi laulaa laulua "You Are My Sunshine", kun olin huoneessa.
Hän oli kultainen mies. Ja…
Hän kuoli Charlien työvuoron aikana.
Puhuin esimiehilleni asiasta.
Sanoin olevani varma, että Charlie tappoi ihmisiä.
Kaikki kielsivät asian. He olivat varmoja, ettei hän tappanut.
He kertoivat tutkineensa asiaa. Se ei kuulemma ollut mahdollista.
Sinä aamuna ajoin kotiin itkien.
Sitten soitin hyvälle poliisiystävälleni.
Soitin hänelle kotimatkalla ja sanoin, etten tiedä, mitä tehdä.
Sanoin, ettei kukaan kuunnellut minua tai tehnyt mitään estääkseen häntä.
Olin aivan varma, että Charlie tappoi potilaita -
eikä vain paria vaan paljon potilaita.
Kukaan vain ei kuunnellut minua.
Kun olin monta päivää yrittänyt saada sairaalaa kuuntelemaan,
tein ilmoituksen osavaltion poliisille.
Tutkimus eteni hitaasti.
Eräänä iltana olin työvuorossa,
kun sairaalamme johtaja kutsui kaikki hoitajat koolle.
Hän ilmoitti, että tutkimus oli saatettu loppuun -
ja että poliisin mukaan Charlie ei ollut tehnyt mitään väärää.
Sen jälkeen työtoverieni keskuudessa alkoi liikkua huhuja.
He sanoivat, että kuka ikinä ilmoituksen tekikään,
hän sai paljon hallaa aikaan.
Sairaala oli jopa ollut menettää uuden rakennuksensa.
Saadakseen lainaa uutta sairaalarakennusta varten -
sairaalan täytyi kertoa kaikista mahdollisista oikeusjutuista.
Sairaalan johto ei halunnut rangaistusta. He eivät halunneet menettää rahaa.
Oli helpompaa antaa Charlielle hyvä suositus -
kuin kärsiä seuraamuksista.
St. Luke's on USA:n sadan parhaan sairaalan joukossa.
Se oli valtava toimija, joka laajeni edelleen.
Se haki lainaa uutta sairaalaa varten.
Charliesta haluttiin eroon vaivihkaa.
Oli se sitten tarkoituksellista tai sattumaa,
se tehtiin tavalla, joka vähensi oikeudenkäynnin riskiä.
Ratkaisu suojeli sairaalaa potilaiden kustannuksella.
Gall.
POTILAAN NIMI 1. GALL
Huomasimme kaavan Culleniin liittyvissä tapauksissa.
Siinä Pennsylvanian tapauksessa sekä Helen Deanin tapauksessa.
Tutkimukset päättyivät näytön puutteseen.
Sairaaloiden johtohenkilökunnat epäilivät, että Cullen toimi epärehellisesti.
Strickland.
Hargrove.
Shanager.
Samanlaiset tapaukset seurasivat Cullenia lähes jokaiseen työpaikkaan.
Emme halunneet meidän tutkimuksemme -
kokevan muiden tutkimusten kohtaloa.
Minä halusin keskittyä Pyxis-älylääkekaapin tietoihin.
Pyxis on tietokoneella ohjattava lääkkeiden jakoon tarkoitettu laite.
Halusin tietää, millaisia lääkkeitä Cullen kaapista otti.
Kun lokakuussa tapasin Mary Lundin ensimmäistä kertaa,
hän kertoi, että Pyxis-älylääkekaappi säilytti tiedot vain kuukauden ajan.
Se vaikutti meistä oudolta.
Otin jopa yhteyttä lääkekaapin valmistajaan.
Valmistajan edustaja oli järkyttynyt.
Hän sanoi, että koneesta saisi kaiken tarvittavan tiedon.
Sairaalan henkilökunta vedätti meitä.
Heidän toimintansa oli rikollista.
Menin välittömästi tapaamaan Mary Lundia.
Kerroin hänelle, että mikäli hän ei luovuttaisi tietoja,
me takavarikoisimme laitteet ja FBI saisi tutkia ne.
Välittömästi keskustelumme jälkeen hän alkoi soitella.
Yllättäen hänellä olikin antaa meille tietoja.
Lääketiedot olivat tärkeä todiste.
Pystyimme sijoittamaan tietyt lääkkeet Cullenin hallintaan siihen aikaan,
kun tietyille potilaille oli tapahtunut jotain.
Olimme vielä kaukana syytteiden nostamisesta.
Hänet piti saada pois potilaiden luota.
Olimme tutkineet hänen taustaansa -
ja huomasimme eroavaisuuden hänen työhakemuksissaan.
Sillä verukkeella saimme sairaalan antamaan hänelle potkut.
Vartijat ohjasivat hänet ulos rakennuksesta.
Olin kerrassaan hämmästynyt ja järkyttynyt.
Miksi? Miksi hänestä piti päästä eroon?
Miksi erottaa niin hyvä hoitaja?
Minuun iski suojelunhalu.
Tallennettu viesti. Maanantai kello 18.57.
Hei, Amy. Charlie täällä. Olit soittanut.
Tämä on iso juttu.
Torstaina tuli iso hämminki. Soittaisitko minulle?
Kun soitin hänelle, hämmästelin tapahtunutta.
Olin järkyttynyt.
Hän sanoi, että hänelle annettiin potkut,
koska hänen työhakemuksensa ei ollut täysin totta.
Puhuimme melko pitkään. Minä olin huolissani hänestä.
Hän vaikutti alakuloiselta.
Lupasin antaa hänelle suosituksen.
Vakuutin, että kaikki järjestyisi.
TUTKIMUKSEN 27. PÄIVÄ
Kun Cullen oli saanut potkut, meidän oli aika haastatella työtovereita.
Ehkäpä joku oli nähnyt hänen tekevän jotain outoa.
Työpaikalle tuli rikostutkijoita,
jotka kyselivät kaikenlaista.
Me kaikki aloimme pyöritellä asioita mielessämme.
Jos Charlie sai potkut,
kuka tahansa voisi saada potkut.
Halusimme tutkimuksen etenevän nopeasti.
Sairaalasta kuitenkin tuli pyyntö,
jonka esimieheni välitti meille.
Sen mukaan sairaalan edustaja olisi läsnä haastatteluissa.
Edustaja osoittautui Mary Lundiksi.
Hoitajat eivät uskaltaneet tehdä yhteistyötä -
pomonsa läsnä ollessa.
Me emme edistyneet.
Olimme haastatelleet lähes kaikki.
Amy Loughrenin nimi nousi jatkuvasti esille.
Haastattelimme häntä viimeiseksi.
Minä päätin, että haluan olla se, joka haastattelee Amya.
Menin siihen pieneen takahuoneeseen.
Riskienhallintajohtajamme Mary Lund -
tuli kanssani.
Hän oli valmentanut minua ja luvannut, että kaikki sujuu hyvin.
Sanoin rikostutkijalle suoraan, että koko homma oli täyttä paskaa.
Taisin toistella sanaa paska.
Sitten jostain syystä -
Mary Lundin piti lähteä.
Amysta tuli hyvä fiilis. Pidin siitä, että hän puolusti ystäväänsä.
Mielestäni kannatti ottaa riski ja paljastaa hänelle tietojamme.
Hän työnsi pöydän yli paperin.
Siinä oli Charlien lääkenostot.
Hän pudisti päätään. Hän muuttui ja päästi muurinsa murenemaan.
Hän alkoi selvästi miettiä, että saatoin puhua totta.
Se oli päivänselvää.
Se paperi kertoi synkkää tarinaa.
Minulla pimeni.
Sitten näin erään asian.
Muistan olleeni kansliassa.
Näin, kuinka eräs potilas sai kammiotakykardian.
Tein hälytyksen.
Kun pääsin huoneeseen,
Charlie oli jo siellä.
Charlie pisti potilaaseen jotain.
Kysyin, mitä lääkettä hän antoi.
Hän vastasi, että lidokaiinia.
Minusta se oli outoa.
Mietin hyvin lyhyen hetken -
syytä lidokaiinille.
Jatkoimme elvytystä ja lidokaiinin antamista.
Sitten lääkäri tuli paikalle.
Koska olin tilanteessa vastaava hoitaja,
annoin raporttini tilanteen etenemisestä.
Lääkäri kysyi, kuka potilaalle antoi lidokaiinia.
Minä vastasin hänelle, että minä.
Koska minä olin vastaava hoitaja, minä annoin määräyksen.
Lääkäri sanoi, että potilas oli allerginen lidokaiinille.
Minä näin, kun Charlie murhasi potilasta, enkä…
En tajunnut sitä.
Enkä tullut ajatelleeksi.
Kun asia oli valjennut minulle,
seurasin Dannya ja hänen reaktiotaan.
Danny -
muodosti sanat: "Autatko minua?"
En muista kotimatkaani.
Muistan, että kotiin päästyäni soitin Donnalle.
Se tuntui hyökyaallolta. Se tuntui…
Potilaat ja heidän omaisensa.
Olin luottanut häneen.
Luotin häneen.
TUTKIMUKSEN 48. PÄIVÄ
Päivä tai pari haastattelun jälkeen päätimme käydä Amyn luona.
Jos saisimme Amyn auttamaan meitä, meillä olisi liittolainen sairaalassa.
Tim ja Danny tulivat kotiini.
Kaikki ne asiakirjat, joita he tutkivat,
olivat kuin hepreaa heille. He eivät ymmärtäneet niitä.
Siksi he kysyivät, mitä minä näin lääkekaapin tulosteissa.
Minä näin useita peruutuksia.
Peruutuksissa oli tappavia lääkkeitä.
Charlie kirjasi laitteeseen potilaan nimen -
ja valitsi lääkkeeksi digoksiinin.
Sen jälkeen laite avasi lääkekaapin.
Sitten Charlie otti kaapista lääkettä.
Sen jälkeen hän peruutti kyseisen noston.
Kun kävimme tuota keskustelua,
puhelimeni soi.
Soittaja oli riskienhallintajohtaja Mary Lund.
Olin yllättynyt ja epäileväinen. Miksi hän soitti minulle kotiin?
Hän alkoi kysellä minulta,
olinko puhunut rikostutkijoille tapaamisemme jälkeen.
Hän myös neuvoi minua olemaan puhumatta heille -
ilman sairaalan edustajaa.
Hän yritti pelotella minut olemaan puhumatta.
Samaan aikaan Danny ja Tim yrittivät kuunnella puhelua.
Minulla oli paljon menetettävää.
Urani ja perheeni.
Minulla oli kardiomyopatia.
Pelkäsin joutuvani työkyvyttömäksi -
ja jääväni ilman sairausvakuutusta.
Minun piti puhua tyttäreni kanssa. Päätös oli tehtävä yhdessä.
Kun tyttäreni tuli koulusta, istuimme alas.
Kerroin hänelle, että minulla oli työtoveri,
joka mahdollisesti teki pahaa ihmisille.
Ehkä jopa tappoi heitä.
Minulla oli mahdollisuus -
ehkä estää tätä henkilöä satuttamasta enää ketään.
Tyttäreni sanoi, että tietenkin pysäytämme tappajan,
jos meillä kerran on siihen mahdollisuus.
Yksitoistavuotiaalla oli enemmän moraalia -
kuin ihmisellä, joka vastasi riskien hallinnasta.
TUTKIMUKSEN 50. PÄIVÄ
Amy suostui äänittämään keskustelun Charles Cullenin kanssa.
Minun tärkeä tehtäväni -
oli pitää yllä ystävyyssuhdettani Charlieen.
Massamurhaaja oli vapaana.
Meidän piti varmistaa, ettei hän ensinnäkään pakene jonnekin,
mistä emme löydä häntä.
Toisekseen piti varmistaa, ettei hän saa uutta työpaikkaa,
missä jatkaa vanhoja temppujaan.
Tiesimme, että hän etsi töitä.
Tiesimme, että hänen mielentilansa synkkeni.
Tuntui pahalta kuulla hänen äänensä.
Minusta tuntui, että petän hänet.
Tiesin sisimmässäni,
että hän jatkaisi tappamista ja kehittyisi siinä paremmaksi.
Ajatukseni laukkasivat.
Minä pelkäsin,
että jäisin kiinni.
En voinut lopettaa.
Olin hakenut -
kokoaikaista työpaikkaa -
eri laitoksesta.
Tiesin, että niin kävisi taas.
TUTKIMUKSEN 52. PÄIVÄ
Amy neuvoi, mitä meidän pitäisi etsiä.
Tutkimuksen aikana koin olevani ryhmän jäsen.
Ymmärsin, että osuuteni oli ehkä pieni,
mutta minä sentään ymmärsin kieltä, jota poliisit eivät ymmärtäneet.
Kysyin heiltä Cernerin tulosteista.
Minä ja Danny katsoimme toisiamme ja kysyimme, kuka Cerner on.
Hän vastasi, että ei kuka vaan mikä.
Sanoin, että Cernerissä on kaikki potilastiedot.
Ilman Cernerin tulosteita -
Charlesin toimia olisi ollut todella vaikea näyttää todeksi.
Kun palasin töihin,
aloin tulostaa potilastietoja, jotta näkisin, mitä niissä on.
Ilmeisesti, kun kukaan ei katsonut,
hän meni koneelle ja tulosti tukuittain potilastietoja.
Hän tiesi vallan hyvin, että sairaala voisi nostaa siitä syytteen.
Se vaati valtavasti rohkeutta.
Se aiheutti minulle valtavasti ahdistusta.
Olin jo valmiiksi huolissani terveydestäni.
Silti tiesin,
että vaikka vaaransin oman henkeni,
minun oli autettava poliisia.
Me tutkimme kaikkia saamiamme tietoja ja vertasimme niitä toisiinsa.
Tiedot johtivat kohti Cullenia.
Jos saisimme yhden kuoleman todistettua,
hän jäisi nalkkiin.
PASTORI GALL, 68
Tarvitsimme ruumiin.
Tarvitsimme näytteen, jossa oli digoksiinia.
Pidimme pastoria Gallia vahvimpana ehdokkaana,
vaikka kuolemasta oli jo useita kuukausia.
En osannut kuvitellakaan, että poliisi tulisi ovelleni ja sanoisi,
että veljeni oli tapettu.
Aluksi olin vihainen. Minähän…
Sehän oli mahdotonta. Ei se voinut olla totta.
Poliisi sanoi, että hauta luultavasti haluttaisiin avata.
Hän pyysi siihen lupaani.
Se on melkoinen taakka käsitellä mille tahansa perheelle.
Hänethän jouduttiin hautaamaan uudelleen.
Mieleni teki sanoa, että antakaa hänen levätä rauhassa.
Silti sanoin, että tietysti annan lupani.
Muistan hänen kertoneen, että hänen veljensä oli auttaja.
Nyt tämä sai vielä kuoleman jälkeenkin tilaisuuden auttaa ihmisiä.
Haudan avaamisen jälkeen ruumis vietiin oikeuslääkärille.
Siellä hänelle tehtiin ruumiinavaus.
Pastori Gallin ruumiista löytyi sellainen määrä digoksiinia,
että meidän oli mahdollista muuttaa kuolinsyy.
Sairaalan ilmoittama luonnollinen kuolema vaihtui henkirikokseksi.
Meiltä puuttui tietoja, joita valamiehistö usein kaipaa.
Tarvitsimme fyysisiä todisteita, esimerkiksi lääkeruiskun tai tippapussin.
Niitä ei löydä helposti.
TUTKIMUKSEN 60. PÄIVÄ
Charlie soitti minulle kertoakseen,
että oli saanut töitä. Hän oli innoissaan siitä.
Soitin Timille, jotta hänkin saisi tietää.
Työpaikan myötä oli suuri riski, että Cullen tappaisi lisää ihmisiä.
Meiltä loppui aika.
Jos emme saisi tunnustusta, hän vain jatkaisi murhaamista.
Minua pyydettiin tapaamaan hänet ja pitämään kuuntelulaitetta.
Tallennettu viesti.
Hei, Amy. Charlie täällä. Olit soittanut.
Perjantai sopii kyllä. Mitä aikaa ajattelit?
Kyllä minulle sopii, että tapaamme.
Olimme antaneet Amylle kuuntelulaitteen ja odotimme parkkipaikalla.
Olin kauhuissani.
Kun menin ravintolaan,
Charlie halasi minua ensimmäistä kertaa.
Minua pelotti, että hän tuntisi sen mustan laatikon,
joka oli teipattu alaselkääni.
Mitä kuuluu? -Hyvää.
Niinkö? -Joo.
Ravintolassa oli paljon taustahälyä ja kovaäänistä musiikkia.
Aivan kuin siellä olisi ollut happy hour meneillään.
Minulla oli ongelma, kun aloitin.
Se liittyi matalaan verensokeriin.
Warrenissa potilaani kuoli vuorokauden sisällä.
Hänen poikansa väitti, että annoin hänelle piikin.
Entä isä Gall?
Mitä tapahtui? Charlie, mitä tapahtui?
En voi…
Kyllä sinä voit.
Näen, millainen olet. En ole tyhmä.
Miksi?
Olet niin hyvä.
Miksi?
Anna minun auttaa.
Sitten kuuntelulaite meni mykäksi.
Sanoin tietäväni, että hän teki sen.
Sanoin hänelle, että kaikki järjestyy ja että rakastan häntä silti.
Ensimmäistä kertaa -
hän ei tuntunutkaan Charlielta.
Hän kalpeni.
Hän jäykistyi -
ja käänsi päänsä.
Hänen äänensä muuttui.
En ollut enää ystäväni Charlien seurassa.
En ollut.
Hän oli tyhjä.
En havainnut pimeyttä. Hän ei ollut hirviö.
Hän vain oli tyhjä.
Hän ei välittänyt minusta tai mistään muusta.
Hän sanoi, ettei luovuta taistelutta.
Vapaalla jalalla Cullen tappaisi lisää.
Sellaista riskiä ei voi ottaa.
Minä ja Danny kohtasimme hänet.
Pyysimme häntä mukaamme ajelulle.
Kerroimme, että pidätämme hänet pastori Gallin murhasta.
Kun saimme Cullenin asemalle, aloimme kuulustella häntä.
Me emme uhanneet häntä millään tavalla.
Me emme huutaneet hänelle.
Puhuimme hänelle aivan normaalisti.
Hän vain sanoi, että ei pysty.
Hän nosti polvet rintaansa vasten kuin sikiöasentoon,
kun vastasi kysymyksiimme.
Hän kirjaimellisesti piteli asioita sisällään.
Tiedot olivat aivan pinnan alla, mutta ne eivät tulleet ulos.
Me olimme halukkaita jatkamaan yrittämistä,
mutta meidän tarkkailijamme päättivät,
että liika oli liikaa.
Koin, että mahdollisuutemme saada tunnustus oli mennyttä.
Tim soitti minulle.
He olivat tehneet suunnitelman,
että minun pitäisi puhua Charlielle.
Charlie tuotiin huoneeseen kahlittuna -
ja työvaatteissa.
Jalassaan hänellä oli tavanomaiset nauhattomat tennarinsa.
Ja…
Minä -
menin sekaisin.
Se, miltä hän näytti.
Aivan kuin hän olisi ollut lapsi.
En tuntenut vihaa häntä kohtaan.
En kokenut,
että hän olisi hirviö.
Tunsin jälleen kerran -
syyllisyyttä siitä, että petin ystäväni.
Häneltä otettiin kahleet pois.
Minä ja Charlie aloimme jutella -
normaalisti.
Aivan kuin olisi ollut täysin normaalia istua siinä sohvalla.
Hänellä oli ne työvaatteetkin.
Se tuntui niin eriskummallisen tavalliselta.
Sitten tulin ajatelleeksi,
ketä minun oikeastaan piti suojella.
Hän oli murhannut hyvin haavoittuvia ihmisiä.
Heidät oli sidottu -
ja lääkitty.
He eivät kyenneet suojelemaan itseään.
Minun tehtäväni oli ollut suojella heitä, enkä ollut kyennyt siihen.
Tiesin, että tekisin kaikkeni,
jotta saisin hänet tunnustamaan.
Sanoin hänelle,
että elämäni -
tutussa muodossaan loppuu.
Minut nimittäin yhdistettiin niihin murhiin.
Sanoin: "Sinä saat olla sankarini."
"Se on sinun etuoikeutesi. Sinun."
Sanoin esittäväni hänelle yhden kysymyksen.
Miten -
hän tappoi isä Gallin?
Hän sanoi pistäneensä tähän digoksiinia.
Se riitti meille.
Haimme Amyn pois ja veimme Cullenin kuulusteluhuoneeseen.
Sanoimme hänelle, että nyt hän voi puhua suunsa puhtaaksi.
Minä olen rikosylikonstaapeli Tim Braun.
Seurassani on rikostutkija Dan Baldwin.
Tänään on sunnuntai 14. joulukuuta 2003.
Kello on noin 18.14.
Saitko puhua ystäväsi kanssa ennen tätä haastattelua?
Sain.
Sen keskustelun jälkeenkö -
päätit kertoa meille tietyistä tapauksista?
Kyllä.
Puhutaanpa Florian Gallista.
Oletko vastuussa hänen kuolemastaan? -Olen.
Miksi olet, Charlie?
Pistin häneen lääkeainetta nimeltä digoksiini.
Miltä se sinusta tuntui?
Minä…
Olin helpottunut,
että hän ei ollut enää kiinni laitteissa.
Toivoimme edes yhtä tunnustusta.
Emme olleet täysin varautuneet siihen,
mitä hän päätti meille kertoa.
Tunsin pakottavaa tarvetta -
ja halua lopettaa kärsimys, kun sitä näin.
Minulla oli pitkiä aikoja, kun en tehnyt mitään.
Sitten huomasin palaavani niihin tapoihin -
ja sen tunteen valtaavan minut.
Koin, etten voi seurata sivusta, kun ihmiset kärsivät,
kuolevat ja joutuvat kohdelluiksi kuin he eivät olisi ihmisiä. Että…
Minä olen -
tuhonnut noiden ihmisten -
Jumalan ja kohtalon.
Olen myös aiheuttanut kärsimystä heidän perheilleen.
Lisäksi olen satuttanut ihmisiä,
joita rakastan hyvin paljon.
En todellakaan tahtonut tehdä niin.
Minä rakastan -
lapsiani hyvin paljon.
Haluan hyvin paljon osallistua heidän elämäänsä.
Minä vain -
en pystynyt lopettamaan.
En halunnut, että ihmiset näkevät minut tällaisena.
Mikä sinä olet?
Ihminen, johon luotettiin -
ja joka on vastuussa monen ihmisen kuolemasta.
Minä panin tippapusseihin insuliinia.
En muista tiettyjä potilaita.
Oliko sille syytä, että teit niin? Luotitko vain sattumaan?
Suurin osa potilaista kai oli kriittisessä tilassa.
Minä odotin huoneessa, josta pystyin näkemään yhden näytön,
kun kuulin, että hän käytti tippapusseja.
Aloin miettiä niitä hetkiä,
kun minä valitsin tippapussin.
Minä olin se, joka toimitti potilaille tappavia lääkkeitä.
Me hoitajat, kaikki ryhmän jäsenet -
valmistimme uhrit häntä varten.
Sitten toimitimme myrkyn hänen puolestaan.
Halusin, että hän olisi ollut armomurhaaja.
Halusin uskoa,
että hän päästi ihmisiä kärsimyksistään.
Ei hän tehnyt niin.
Monet hänen uhreistaan -
olivat toipumassa.
Joitakin potilaita oltiin kotiuttamassa, koska heidän tilansa oli kohentunut.
Tätä ei voi ymmärtää.
Sitä ei voi järkeillä.
Yksi Charlien käyttämistä lääkeaineista oli vekuroni.
Vekuroni on lihasrelaksantti.
Sitä saanut ihminen voi olla hereillä ja tietoinen ympäristöstään,
mutta ei pysty puhumaan, räpyttämään silmiään tai hengittämään.
Potilas olisi siis ollut halvaantunut, mutta hereillä -
ja kykenemätön hengittämään ennen kuolemaansa.
Hirvittävää.
Pystytkö kertomaan kuluneen 15 tai 16 vuoden ajalta,
kuinka monta potilasta olet auttanut kuolemaan?
Ehkäpä 30–40 potilasta.
Eli kaikkiaanko 30–40 potilasta? -Kyllä.
Hyvää iltaa, minä olen Jackie Hyland.
Newjerseyläisen sairaalan entistä hoitajaa syytetään useiden potilaiden murhista.
Mikäli tarina on totta, kuolema on seurannut häntä.
Omasta mielestään hän auttoi kärsiviä,
mutta poliisi kutsuu häntä massamurhaajaksi.
Vanessa Tyler kertoo meille lisää.
Tämä hoitaja on kenties tappanut enemmän -
kuin kukaan osavaltion historiassa.
Hoitaja on työskennellyt vuosien ajan useissa sairaaloissa -
muun muassa Somerset Medical Centerissä, missä hän sanoo tappaneensa 12 potilasta.
Mitä henkilökuntaan tulee, he olivat järkyttyneitä.
Yhteisö, etenkin vanhemmat potilaat -
saattoivat sanoa jotain sen suuntaista,
että et kai sinä tapa, niin kuin Charles Cullen teki.
Kun kuulin sen ensi kertaa, pakenin vessaan itkemään.
Charlie ei edustanut meitä.
Cullen tunnusti tappaneensa 40-vuotiaan syöpäpotilaan -
ja katolisen papin Florian Gallin.
Sen myötä murhien kokonaismäärä kasvaa 23:een.
Cullen ei osoittanut katumusta.
En halua edustajaa.
En aio kiistää syytteitä vaan aion myöntää syyllisyyteni.
Aviomieheni oli sairaalassa hyvin sairaana 14 vuotta ennen kuolemaansa.
Vanhin lapsenlapseni -
sai varttua mieheni läsnä ollessa -
ja tuntea pappansa.
Mieheni nimittäin selvisi siitä kriisistä.
Miehelläni oli valtava vaikutus lapsenlapseni elämään ja arvoihin.
Sen Charlie riisti ihmisiltä.
Hän riisti ihmisiltä pyhät rakkaiden kanssa.
Hän riisti heiltä valmistujaiset, häät, syntymäpäivät, elämänviisaudet -
ja kaikki tärkeät asiat ehkä jopa sadoilta ihmisiltä.
Hän varasti uhrien perheiltä ja uhreilta itseltään.
Kaipa minä halusin nähdä hänet.
Käsittelyssä on tapaus osavaltio vastaan Cullen.
Halusin hänen tietävän, millainen ihminen veljeni oli.
Huomenta. -Huomenta.
Olen pastori Florian J. Gallin sisko.
Hän oli ujo, nöyrä, hiljainen ja empaattinen mies.
Hän luotti ihmisiin.
Cullen ei katsonut ketään.
Sanoin häpeäväni, että hän on hoitaja.
Meidät opetetaan pelastamaan, ei tappamaan ihmisiä.
Hän ei puhunut edes pyytääkseen anteeksi.
Herra tuomari, Charles Cullenia syytetään Pasquale Napolitanon murhasta.
Kerron teille vähän isästäni.
Hän oli elämää suurempi. Hän tuki minua läpi elämän.
Sinä veit hänet fyysisesti,
mutta hänen henkensä on tässä huoneessa.
Et edes uskalla katsoa kohti.
Harmi.
Sydäntäni särkee poikani vuoksi.
Se vuotaa verta poikani vuoksi!
Minä elän reikä sydämessäni, eikä sitä mikään täytä.
Ihmeellistä, että yksi ihminen voi vaikuttaa niin moneen elämään.
Hoitaja, jonka tulisi pitää huolta, riisti hengen veljeltäni -
omien itsekkäiden ja kierojen tarkoitusperiensä vuoksi.
Olen hukassa ilman veljeäni.
Lapsena teimme kaiken yhdessä.
Hän oli paras ystäväni.
MICHAEL T. STRENKO, 21 KUOLI 15. TOUKOKUUTA 2003
IRENE KRAPH, 79 KUOLI 22. KESÄKUUTA 2001
DOROTHEA K. HOAGLAND KUOLI 6. HUHTIKUUTA 2003
Larry kuoli vuonna 2001.
POJAN TRAAGINEN ELÄMÄNTEHTÄVÄ
Hän rukoili ja toivoi, että mies jäisi kiinni.
Valitettavasti niin ei käynyt hänen elinaikanaan.
Kunpa häntä olisi kuunneltu.
Näistä rikoksista ja tästä petoksesta -
sinut tuomitaan sopimuksen mukaan peräkkäisiin vankeustuomioihin.
Ymmärrätkö?
Kiitos kaikille.
Cullen on tehnyt sopimuksen, joka säästää hänet kuolemantuomiolta,
mikäli hän suostuu täydelliseen yhteistyöhön.
Vastuullisia on muitakin -
kuin vain Charles Cullen.
Useimmissa työpaikoissani -
epäiltiin vahvasti,
että minuun liittyi kuolemia.
Miksi siitä ei tehty rikosasiaa? -He varmaan pelkäsivät julkisuutta.
Jos ihmiselämien suojeleminen ei ollut prioriteetti,
on mahdotonta arvioida, miten alas joku voi langeta -
suojellakseen omia ja sairaalan taloudellisia etuja.
Miten ihmeessä hän selvisi murhasta vieläpä sairaaloissa niin pitkään?
Dennis Miller on Somerset Medical Centerin toimitusjohtaja.
Otatteko minkäänlaista vastuuta?
Emme todellakaan. Me otamme vastuun tutkimuksista ja hänen pidätyksestään.
Olen ylpeä tri Corsista ja Mary Lundista, jotka johtivat tutkimuksiamme.
Olemme ensimmäinen sairaala, joka tunnisti hänet.
Olisitteko voineet tutkia taustat paremmin?
Emme mitenkään. Ongelma piilee entisissä työnantajissa.
Tutkimme hänen rikostaustansa -
sekä hänen työtaustansa, ja kaikki sanoivat samaa.
Hän lähti luotettuna työntekijänä.
Usein toistuva kysymys on,
miten joku voi tappaa ihmisiä sairaaloissa -
kerran toisensa jälkeen 16 vuoden ajan.
Yhdeksän sairaalaa ja hoivakoti. Miten hän ei jäänyt kiinni?
Vastaus on, että hän jäi kiinni kerran toisensa jälkeen.
He, jotka saivat hänet kiinni tai epäilivät häntä,
antoivat hänelle kelvolliset suositukset, joiden avulla hän sai uusia töitä.
Suurin skandaali on siinä.
Cullen mätänee vankilassa.
He, jotka antoivat hänen mennä -
ja joille maksetaan isosti vastuusta, eivät ole joutuneet vastuuseen.
He hoitivat työnsä hyvin,
koska he pitivät huolta yksityisestä, voittoa tavoittelevasta sairaalasta.
He eivät olleet hyviä. Eivätkä he tehneet hyvää järjestelmän nimissä.
Terveydenhoitojärjestelmän pitäisi suojella ja hoitaa potilaita.
He epäonnistuivat.
Sen sijaan he ovat saaneet palkintonsa siitä,
että suojelivat instituutiota potilaiden sijaan.
Charles Cullen myönsi 29 murhaa ja kuusi murhan yritystä.
Hänet tuomittiin 18 peräkkäiseen elinkautiseen maaliskuussa 2006.
Asiantuntijat uskovat hänen tappaneen jopa 400 ihmistä,
jolloin hän olisi USA:n historian eniten tappanut sarjamurhaaja.
Tunnustuksen jälkeen vuonna 2003 -
useat newjerseyläiset sairaalat tukivat niin sanottua Cullenin lakia.
Se velvoittaa terveyspalvelujen tarjoajia ilmoittamaan työntekijöistä,
jotka vaarantavat potilasturvallisuuden.
Laki velvoittaa myös välittämään tiedot mahdollisille työnantajille.
St. Luke's Hospital väittää tutkineensa Cullenin toiminnan täysin.
Sairaala tai osavaltion poliisi eivät löytäneet näyttöä teoista -
ennen Cullenin tunnustusta.
St. Luke'sin mukaan sairaalan laajennus -
ei vaikuttanut Cullenista tehtyyn tutkimukseen.
Tekstitys: Kirsi Reima